Mannen i høyborgen
Jeg åpner.
Dr. Adler?
Kan jeg få et ord?
Ja, så klart.
Jeg...
Jeg visste ikke at du dro på hjemmebesøk, doktor.
Du vet hvorfor jeg er her, John.
Gerry, gutten er...
Han har ikke vist noen symptomer.
Ikke ett eneste de siste fem dagene.
Jeg sa det til deg. Han kommer ikke til å bli bedre.
Men han blir ikke verre,
blir han? Ikke ennå.
Vær så snill,
bare gi meg mer tid.
Du trenger ikke at jeg sier det.
Å holde diagnosen tilbake er en forbrytelse mot staten.
Jeg ventet med dette, ikke bare på grunn av hvem du er,
men fordi Helen og Alice er venner.
- Jeg setter pris på det. - Jeg forstår at det er vanskelig...
Det vanskeligste en far noen gang kan gjøre
og hjertet mitt knuser for deg. Det gjør det virkelig.
Men gutten
er defekt.
Og det er meldekrav.
Om jeg ikke leverer journalene til helsedepartementet,
vil det blir stilt spørsmål.
Jeg beklager, John.
Men om du ikke tar deg av dette i dag,
må jeg gjøre det i morgen.
Herr Blake?
Reichsminister Heusmann vil se deg straks.
Vil han?
Greit...
La oss få det overgjort.
Joseph.
Jeg vil vise deg noe.
Du har vel hørt om Atlantropa?
Nei.
Når det er ferdig, vil det demme opp Middelhavet
mellom Gibraltar og Marokko.
Milliarder av kilowatt med elektrisitet vil bli generert.
Vannet vil bli avsaltet
og så brukt til å irrigere Sahara-ørkenen,
som vil skape flere millioner hektar jordbruksland
som kan mate et sultent kontinent.
Det er spennende, ikke sant?
Det vi kan klare her i Riket.
Jeg antar det.
Du ligner veldig på moren din.
Husker du hvordan hun ser ut?
Jeg forstår hvor vanskelig dette må være for deg, Joseph.
Og jeg setter pris på at du kom.
Jeg ble beordret å komme, sir.
Ingen har sagt hvorfor.
Obergruppenführer Smith
gjorde meg oppmerksom på din tjeneste for Riket.
Og jeg ble imponert.
Jeg rapporterer ikke til obergruppenführer Smith mer.
Jeg skjønner.
Du er din egen mann nå.
Jeg har alltid vært min egen mann.
Måtte det. Da jeg vokste opp var det bare meg og moren min.
Du har all grunn til å være sint på meg, Joseph.
Basert på din forståelse.
Min forståelse?
Jeg håpte at vi kunne tilbringe hele morgenen sammen,
men noe kom opp.
Men det er en liten samling hjemme hos meg i kveld.
Kan vi fortsette denne samtalen da?
Har jeg noe valg?
Heil Hitler.
Yakuza?
Du burde ikke ha gjort det, Frank.
Om jeg ikke hadde det, ville du vært død nå.
Det finnes verre ting.
Ja. Kanskje du har rett.
Det er...
- Det er noe mer. - Hva?
Jeg fikk dette fra Jules.
Fra Mexico?
Hun sa ikke hvor hun dro,
men jeg er ganske sikker på at det ikke er Mexico.
Så hvor er hun?
Det siste jeg vet er at hun var med ham. Nazisten.
Nei, det gir ikke mening.
Nei, hun ville ikke gjøre det. Det må være en annen forklaring.
Vet du hva? Det har ikke noe å si.
Ingenting gjøre det.
Vi drar hjem til deg og hviler.
Nei, jeg skal ikke tilbake dit. Jeg kan aldri dra tilbake dit.
- Frank... - Det stinker, Ed.
Hele jævla byen stinker. Den er full av japser.
Hva skal vi gjøre med Yakuza?
Vi kjøper oss bare tid. Vi finner en vei ut.
ÅPENT
Om du skal selge livet mitt til Yakuza,
kan du i det minste møte opp.
Nei, vent! Vær så snill.
Det er bare...
Du forstår at vår første betaling skal leveres om sju dager.
Sju dager.
Greit, vi begynner med gjenstander av høy verdi.
Jeg liker måten du tenker på.
Jeg har allerede funnet noen gode kandidater for reproduksjon.
En kjøper i Yokohama ba spesifikt om dette.
Det er Custers Tiffany-sverd,
som han fikk da han ble general.
Nei, for detaljert. Det vil ta minst en måned.
Greit.
En artig gjenstand fra de svartes historie,
trompeten Louis Armstrong brukte da han spilte inn Lazy River i 1931.
Greit, om du kan skaffe et hydraulisk system som kan bøye røret.
Hva med dette?
Mansjettknappen Abraham Lincoln brukte kvelden han ble drept.
Hvor mye kan du flå noen for for den?
Jeg er en vel ansett salgsmann, Mr. Frink. Jeg flår ikke.
Hvor mye?
Til riktig kjøper, 25-30 000 dollar.
Greit. Så vi lager to.
Nei.
Å skaffe én ville vært et kupp som skjer én gang i livet.
Å finne to ville vekke for mye mistanke.
Abe hadde to ermer, ikke sant? Det er et sett.
Og vi trenger pengene fort.
Du bor her, ikke sant?
Hvordan det? Vent litt. Hvor skal du?
Unnskyld meg?
Vent, dette er mitt hjem, Mr. Frink.
Og strengt forbudt å gå inn i.
Hvordan er luftingen?
Unnskyld meg?
- Hallo? - Ja, her bak, Ed.
- "Ed"? Hvem pokker er Ed? - Assistenten min.
Assistenten din?
Assistenten? Den som fikk oss i vanskene?
- Hei, her er tingene du ville ha. - Takk.
Ed, dette er Childan.
Hei! En glede å møte deg.
Det er Mr. Childan. Og få den av Hepplewhiten min straks!
Hva, bordet?
Jeg vet ikke hva du tror at du gjør her, Mr. Frink,
men dette er helt uakseptabelt.
Hjemmet mitt er ikke trygt og vi har en uke å lage to av disse på.
Men dette er ikke... Du kan ikke...
Enten jobber vi her, ellers må du forklare til Yakuza
hvorfor vi vil betale første gang for sent.
Greit, finn ut hvilke materialer vi trenger mens jeg er borte.
- Greit. - Hvor skal du?
Vi trenger flere verktøy.
Fortsett. De vil se deg.
- Hva pokker skjedde? - Butikken ble tatt.
Jeg passer på at ingen av våre går i en felle.
Jeg mente med Juliana. Dere skulle få henne til Mexico.
- Jeg har ikke... - Du får ikke dra.
Jeg trenger svar.
- Få hendene dine av meg, for faen! - Vil du drepe meg?
Vær så god. Du ville gjøre meg en tjeneste.
Bli med meg.
Kom igjen.
Dette er Frank Frink.
He vil vite hva som skjedde med Juliana.
- Hvem er dette? - Jeg heter Gary.
Gary Connell.
Greit. Jeg vil snakke med Karen.
Karen er død.
Kjæresten din fikk henne drept.
Hva snakker du om?
Hun forrådte oss alle, Frank.
Deg, Lem, Karen, meg.
Hun lot Joe Blake gå, med filmen.
Nei. Jeg tror deg ikke.
Ikke?
Dette er henne.
Hun hoppet av til Riket i går.
Hun er i New York nå.
Nei.
- Vet du hva? Dette er deres feil. - Vår feil?
Hadde det ikke vært for dere og de jævla filmene,
ville ingenting av dette ha skjedd.
Du har rett, bror. Jeg beklager.
- Nei. Jeg er ikke broren din. - Jo, det er du, Frank.
- Vi er alle på samme side her. - Jaså?
Hvilken side er det?
Siden som står imot japanerne.
Siden som står imot nazistene, som står for frihet.
"Frihet." Hva enn det er.
Vi hørte hva som skjedde med søsteren din og barna hennes.
Det er dette dere gjør, ikke sant?
Dere bruker folks lidelse til å omvende dem til deres fortapte sak.
Jeg blir ikke med på noen saker.
Så du bare passer på deg selv, Frank?
Ja. Sånn er det.
Hva tror du?
Se hvor det går.
RENHET
FULLBLODS
Var dette mannen du så?
Jeg tror det.
Han heter George Dixon.
- Hva har han med Trudy å gjøre? - Han er faren hennes.
Unnskyld meg, Miss?
Hvor kommer du fra?
Ikke min sak, jeg vet det.
Jeg er vel bare litt nervøs.
Jeg heter Hector.
Juliana.
Vi kommer fra Buenos Aires.
Hvordan er det der?
Det er ikke trygt. Ikke nå mer.
Det kommer krig, vet du.
Er du helt arisk?
"Helt arisk"?
Min kones bestemor var aymara,
men faren hennes er arisk.
Vi har fødselsattesten til å bevise det.
Det er alt som teller, ikke sant?
Ms. Crain?
Her.
Lykke til.
Avstammingspapirer?
Jeg har ingen avstammingspapirer.
- Har du ingen? - Nei, jeg er fra Stillehavsstatene.
De har ikke sånne papirer der.
Du må kle av deg.
Jeg tror det er en feil. Jeg ba om politisk asyl.
Ha på deg denne.
Jeg kommer straks tilbake med legen.
UNDERSØKELSESROM 2
Hodehøyde: 200 millimeter.
Kjevebredde: 150 millimeter.
Høy skalle med oval ansiktsform.
Olivenaktig hudfarge med små gulnyanser.
Ytterøyne, fra høyre til venstre på 89 millimeter.
Sterkt langt hår. Brunt. Vage gulnyanser.
Nummer 30. Er blodet ditt arisk?
Jeg er ikke sikker.
- Kanskje. - Første vurdering: Kanskje Gruppe to.
Men inntil videre, Gruppe tre.
Middelhavsområdets rase-kjennetegn.
Kle av deg, takk.
Hva er alt dette?
Jeg unnslapp fra motstandsbevegelsen.
- Sa de ikke det? - Men dette er eldre arr.
Hva forårsaket dem?
Jeg ble påkjørt av en buss for noen år siden.
Stå stille.
Ms. Crain, jeg er sturmbannführer Raeder.
Jeg skal stille deg noen spørsmål, er det i orden?
Greit.
Vi er klar over hjelpen du ga Joe Blake.
Kan jeg få snakke med ham?
Vi er også klar over aktivitetene dine med motstandsbevegelsen
i Canon City og San Francisco.
Jeg er ikke med i motstandsbevegelsen.
Er du ikke?
Nei. Jeg prøvde bare å finne ut hvorfor de fikk drept søsteren min.
Hvor mange ganger var du seksuelt involvert med Joe Blake?
Unnskyld meg?
Vær spesifikk.
Jeg var ikke seksuelt involvert med ham i det hele tatt.
Det er ikke informasjonen vi har.
Da er informasjonen dere har feil.
Hva var så motivet ditt for å hjelpe ham?
Jeg hjalp ham ikke. Jeg reddet livet hans.
Og jeg ga ham filmen dere ville ha.
Det må du allerede vite.
Du vil gi en full forklaring av dine aktiviteter de siste to ukene,
siden din søster døde.
Alle steder du dro.
Alle du møtte.
Alt du så.
Alt.
Forstår du?
Mr. Walker.
Kan jeg få et ord?
Arnold, er det noen her?
Jeg er førstebetjent Kido, Mrs. Walker.
I Kempeitai.
Trenger jeg meg på, Mrs. Walker?
Nei.
Ikke i det hele tatt.
Vi skulle akkurat til å spise lunsj.
Vil du spise med oss?
Det ble rapportert en hendelse foran bygningen deres i går.
Skudd.
Var det skudd? Jeg trodde det var en bil som ettertente.
Nei, som sagt var det skudd.
Var datteren deres her i går?
Det spørs hvilken datter dere mener.
- Jeg har to døtre. - Ja, min mann har rett.
Vi har... Altså, han har to døtre.
- Vel, han har... - Jeg er klar over det.
Jeg snakker om deres eldste datter, Juliana Crain.
Var hun her?
Juliana. Ja.
Hun var her, sir.
Så dere tilbød henne hjelp?
Før hun flyktet til Riket.
- Hva? - Hvorfor ville hun gjøre det?
Jeg er her for å finne ut av det.
Førstebetjent,
helt siden Trudy forsvant,
har Juliana ikke vært seg selv.
Det rystet henne veldig.
De står hverandre veldig nær.
Da hun kom hit, ut av det blå, var hun
merkelig, opprørt, snakket helt sprøtt.
"Sprøtt"?
Nøyaktig hva mener du?
Vel, at...
Jeg tror...
Det var på grunn av noen filmer hun så.
Fra...
Fra hvem?
Fra Mannen i den høye borgen.
Hva enn han viste henne der,
opprørte det henne veldig.
Hun sa det var en film av at byen
var ødelagt etter en atombombe.
Hun møtte ham.
Mannen i den høye borgen.
Ja.
Hun er ikke på deres side.
Du forstår det? De var etter henne.
- Skjønner du hva jeg sier? - Arnold!
Når datteren deres ringer hjem, vil du si det til meg.
Om du ikke gjør det, vil jeg vite om det.
Du har ikke fortalt hvor du var
den dagen du rømte fra motstandsbevegelsen.
De holdt meg i bagasjerommet i en bil.
Bagasjerommet av en bil.
Hele dagen?
Ja. Hør her, jeg beklager, jeg har ikke...
Jeg har ikke sovet hele natten, jeg er veldig trøtt.
Har du mange flere spørsmål?
Så disse...
Disse medlemmene av motstandsbevegelsen som du har nevnt, Ms. Crain,
søsteren din og kjæresten hennes...
De er begge døde.
Joe Blake har allerede identifisert Lemuel Washington for oss.
Jeg sa også navnet på en kvinne.
- Karen... - Karen Vecchione, ja.
Skutt og drept, i forgårs, av japanerne.
Er det noen levende
du kan gi oss navnet på?
Om jeg kunne identifisere noen andre, ville jeg gjort det.
Hva med mannen som skjøt mot deg
da du rømte fra bilen?
Du kan vel i det minste beskrive ham?
Det var Lemuel Washington som skjøt mot meg.
Det var ingen andre menn, ikke som jeg er klar over.
Vel, det er...
Skuffende.
Vi har fått en anmodning fra japanske myndigheter
om å levere Miss Crain tilbake, sir.
Jeg vet dere ikke skylder meg noe.
Jeg trodde bare jeg kunne være trygg her, etter det jeg gjorde for Joe.
Har du fullført evalueringen din, sturmbannführer?
Ja. Men det er et medisinsk problem.
Bristet bekken.
Jeg var i en bussulykke for to år siden.
Har du prøvd å unnfange barn siden da?
Nei, sir.
For en kvinne på din alder som søker asyl, er evnen til å føde barn en faktor.
Men du tar feil, Ms. Crain.
Vi skylder deg noe.
Og vi vil ikke sende deg tilbake for å møte Kempeitai eller motstandsbevegelsen.
Midlertidig asyl er godkjent,
av min autoritet.
Takk.
Jeg er obergruppenführer John Smith.
Velkommen til Riket.
Jeg tar dem.
Sir.
Vi tror vel ikke virkelig at Riket skylder Ms. Crain noe?
Fordi hun fikk så dårlig resultat i så mange kategorier?
Hun løy om forholdet sitt til Joe Blake.
De har et nærere forhold enn hun tilstod.
Jeg satser på det, Erich.
Skal jeg ikke forberede en full transkripsjon?
Nei, det er ikke nødvendig.
Jeg tar meg av Ms. Crains sak selv.
Takk, Erich. Det er alt.
Riket er ikke hva jeg så for meg.
Ikke?
Alt er så rent.
Vel,
vi jobber alle sammen
for å oppnå et felles mål.
Det er et levesett vi setter pris på.
Tror du jeg kan få møte Joe?
Han er borte nå, men så klart.
Når tiden er inne.
Familien min og jeg er veldig glade i Joe.
Som er
en grunn til at vi vil ta spesielt vare på deg.
- Jeg vil ikke bli en byrde for dere. - Jeg insisterer.
Men først må vi passe på at du er trygg.
- "Trygg"? - For motstandsbevegelsen.
De er ganske svake her Riket, men de er ikke helt utslettet.
Og om de vet hvor de kan finne deg, kan de komme for å hevne seg.
Derfor vil, fra nå av,
skal navnet ditt være Julia Mills
fra Seattle.
Du vil få nye identifikasjonspapirer, en personlig historie å lære utenat.
- Ok. - Ikke vær redd...
Du vil få et hjem og lommepenger
til søknaden din om permanent borgerskap blir godkjent.
Skulle ønske det var en måte jeg kunne gjøre gjengjeld for hjelpsomheten din.
Vel, det er én måte.
Mannen i den høye borgen.
Og det er utrolig viktig at vi finner ham.
Om det var
noe, enhver detalj,
noe du kunne fortelle oss?
Men jeg vet det...
Jeg vet at du ikke kan.
For du ville allerede ha sagt det.
Julia Mills, møt min bedre halvdel, Mrs. Helen Smith.
- En glede å møte deg. - Stakkars deg.
John ga meg ikke alle detaljene,
bare nok til at jeg vet at du må være veldig forvirret.
Ha en god dag, Ms. Mills.
Vi snakkes igjen snart.
Takk.
Kom igjen, Julia.
La meg vise deg ditt nye hjem
Det er søtt, ikke sant?
Du er heldig som får en leilighet for bare én.
De fleste andre jentene må dele en leilighet.
- "Andre jentene"? - Dette er en sovesal for single kvinner.
Vil du ha te? Jeg har laget litt.
- Ja, takk, det var snilt. - Ok.
Hvor mange andre jenter bor her?
Det er plass til 20 eller 30, men jeg vet ikke hvor mange som er her nå.
Vi har kastet noen ting i skapet for deg.
Det var ikke så god tid, så jeg håper de passer.
Og du finner litt sminke på badet.
Så mye mer enn jeg kunne håpet på.
Vel, det er hardt arbeid, også.
Når du har slått deg til ro, vil det forventes at du blir med
i noen av nabolagskomiteene og Nazistenes kvinneliga.
Men først må du klare ABT.
- Hva er ABT? - Auksiliær borgertest.
Den gir deg rett til å bli i Riket permanent.
Du må være utslitt
etter alt du har vært gjennom.
Jeg er det. Litt.
Hva om du kommer innom meg i morgen,
rundt kl. 10.00?
Vi kan drikke kaffe og bli kjent med hverandre.
- Greit. - Ok.
Vi er på 5026 Roxburough.
Jeg satte en tunfiskgryte i kjøleskapet til deg,
men det er en butikk på Von Braun Street
om du trenger noe.
Det er 50 mark og litt småpenger i skuffen på pulten der.
Du har tenkt på alt.
- Jeg vet ikke hva jeg skal si. - Det er bare det.
Du trenger ikke å si noe.
Du er et sted der gode mennesker
faktisk passer på hverandre.
- Vi sees i morgen. - Ok.
- Takk.
Vent. Hva med nøkkelen?
Vi har ikke det. Ingen låser dørene sine her.
Dette er det tredje skipet vi har mistet til pirater på like mange måneder.
Jeg tilbyr imperiets sympati, Mr. Brewer...
Men hvorfor bringer du dette til meg?
Fordi forsendingsstrekningen utenfor Sri Lanka er under japansk kontroll.
Det er deres imperiske marines plikt å sikre dem.
Eller kompensere oss, om dere ikke kan.
Havene er store, Mr. Cullen.
Piratskap plager oss alle. Selv Riket.
Tilgi meg, handelsminister.
- General Onoda har... - Unnskyld oss, takk.
Handelsministeren vil møte dere om noen øyeblikk.
Denne veien, mine herrer. Takk.
Konnichi wa, general May.
Endret du planen min?
Som handelsminister
er jeg kjent med lastebiltransporters ruter.
Jeg tror at bruk av private lastebiler
vil minske risikoen for uforutsette farer.
"Risikoen"?
"Farer"?
Hva snakker du om?
Å transportere anriket uran på offentlige busser
ville utsette kvinner og barn
for dødelige strålingsnivåer.
Amerikanske kvinner og barn.
Ikke japanske.
Det er kanskje ikke nødvendig.
Tenk på alternativet...
Jeg vet at du er godt ansett av kronprinsen og -prinsessen,
Tagomi Daihyo.
Dette er ikke ditt ekspertiseområde.
Tilgi min misforståelse.
Jeg trodde det var min plikt å tilby min begrensede ekspertise...
Du skal aldri stille spørsmål ved mine ordre igjen.
Er det forstått?
REICHSMINISTERENS RESIDENS BERLIN
Takk.
Joseph.
Velkommen.
Noen vansker med å komme hit?
- Du sa "en liten samling". - I Berlins standard.
Dette er for å feire ferdigstillingen av fangdammene på Punta de Tarifa.
Du ville at jeg skulle se alt dette.
Er det så galt?
At en far vil vise sønnen sin hva han har oppnådd?
La meg introdusere deg til noen veldig gode venner.
Veldig kjære for meg.
Mine damer og herrer...
La meg introdusere Joseph Blake, fra New York.
Thomas?
Hva sier du
til at vi to tar bilen og drar ut til innsjøen?
Som vi pleide.
Jeg kan ikke. Det er et Hitlerjugend-møte i ettermiddag.
Så går du glipp av det.
"Går glipp av det"?
Er alt i orden, far?
Da jeg var på din alder,
ville bestefar noen ganger... Han lurte meg ut av skolen.
Vi kjørte ned til dammen nær huset vårt
og fisket,
han og jeg, til solen gikk ned.
Det er noen av favorittminnene mine om faren min.
Hadde de biler da?
Pass deg, mister.
Hva sier vi til mor?
Det blir vår hemmelighet.
Mr. Blake?
- Ja? - Oberführer Ernst Schmidt.
Abwehr. Det er en ære.
- "Abwehr." Det er etterretning, ikke sant? - Ja visst.
Jeg burde ikke nevne det,
men jeg leste den graderte rapporten fra oppdraget ditt i San Francisco.
Jeg må bare si: Godt gjort.
Takk.
Jeg likte spesielt forhandlingene med neger-forbryterne på båten.
Mesterlig. Helt mesterlig.
Det var ingen forhandling. Det var et attentat.
Ja.
Hvor lenge blir du i Berlin?
Jeg håper vi får se mer av deg.
Unnskyld meg.
Joseph.
- Er det noe galt? - Jeg skal hjem.
Hva skjedde?
En av gjestene dine minte meg på hvem jeg er
og hvem jeg ikke er.
- Jeg forstår ikke. - Det ville du ikke.
Men jeg har sett blodet som betaler for denne champagnen.
Og om du tror et øyeblikk
at den vil få meg til å glemme hva du gjorde mot moren min...
Hun døde fattig, forresten.
Joseph, jeg ber deg ikke tilgi noe.
Jeg forstår det. Det var krig.
Du var her, vi var der.
- Det er mer ved historien, sønn. - Jeg bryr meg ikke mer.
Vær så snill, bli.
Er det en ordre, reichsminister?
Hva er det du må si for å lette samvittigheten din?
Jeg vil ikke høre det.
Kan jeg få fyr?
Alle disse viktige mennene som gratulerer seg selv
for hvor viktige de er?
Jeg hater også disse festene.
Nicole Dörmer.
Joe Blake.
"Blake"? Jeg trodde reichsministeren kalte deg "sønn".
Jeg møtte ham for første gang i dag.
Han ville vel imponere deg med alt dette.
Jeg er ikke herfra. Jeg driter i det.
Du innser vel at faren din er en av de mektigste mennene i Riket?
Han kan gi deg hva enn du vil ha.
Uansett hva han vil gi meg, vil jeg ikke ha det.
Så du er den eneste mannen i Berlin uten en baktanke?
Jeg er vel det.
Vet du hva?
Jeg tror på deg.
- Hvor er du på vei? - Tilbake til New York.
Og hva vil du gjøre der?
Jeg vet ikke ennå.
Men jeg vil at det skal være ekte.
Være ærlig.
Og det er ikke mulig i Tysklandia?
Hvor lenge har du vært her?
Lenge nok.
Berlin er mye mer enn latterlige fester og pompøse ministre.
Det er motoren som driver verden.
Kanskje du har rett.
Kanskje det ikke er like ærlig som New York.
Eller kanskje vi bare trenger flere ærlige menn.
Det er synd å se deg gå, Joe Blake.
Så vi vil trenge kobber, metallegering og hva mer?
Og gult gull.
Hvor skal vi få alt det uten penger?
Jeg har en idé.
Mr. Frink.
Du har ikke min tillatelse til å gi ut denne adressen.
Jeg har ikke det.
Stemmer det?
Vel, en mann leverte dette til deg.
Og han så tvilsom ut.
Takknemlighetsnudler kl. 16.00 Sara
Hvem var det?
Ikke tenk på det.
Nei. Merkelige menn som dukker opp mens vi driver med kriminelle handlinger.
Hvorfor skulle jeg bekymre meg?
Unnskyld meg, er det setet opptatt?
Jeg ventet faktisk på noen.
Sara, ikke sant?
Har du noe til meg?
Jeg tror det har skjedd en feil.
Jeg er enig.
Vi burde ikke legge livene våre i hendene til en forræders ekskjæreste.
Men sånn er det.
Jeg vet ikke hva de sa til deg, men folket ditt kom til meg.
- Kan du å kjøre, Frank? - Ja.
Ja, hvordan det?
Fordi Kempeitai skal til å arrestere et dusin uskyldige mennesker.
Hva har det med meg å gjøre?
Det er hevn.
For dødsfallene til to japse-politimenn, skutt da kjæresten din rømte.
Det er ikke min feil.
Eller mitt problem.
Tolv mennesker er i ferd med å dø.
Om du kan leve med det, kos deg med nudlene dine.
Men om du ikke kan det,
er det parkert en drosje lengre oppe i kvartalet.
Hent meg utenfor om fem minutter.
Opplysningen, hvordan kan jeg hjelpe deg?
Hei. Jeg leter etter en Joe eller Joseph Blake. I Brooklyn.
Jeg har en Joseph Blake i Flatbush.
Flott, det kan være ham. Har du en gateadresse?
1210 25. leil 306
Kan jeg hjelpe deg?
Ja. Jeg bare...
Så etter Joe?
Ja. Hvordan visste du det?
Du er veldig pen.
Takk.
- Jeg er Julia Mills, en venn av Joe. - Klart du er.
Jeg er Rita Pearce.
Også en venn av Joe.
Joe er i Berlin.
Berlin?
Ja, faren hans er en viktig fyr der borte.
Kongen på nazisthaugen, eller noe sånn.
Joe luktet vel en karrieremulighet.
Kan du klandre ham?
Jeg bare... Takk, jeg skal ikke plage deg mer.
Han lurte deg også.
Jeg beklager.
Alle sammen, bli ved stasjonene deres og samarbeid.
Du. Utenfor.
Du.
Still opp på linje.
Du. På linje.
Kan jeg spørre hva dette handler om?
Alle på linje.
Og du også.
Hvor er Gary og Lem?
Bli i bilen og hold motoren i gang.
Når skytingen stopper, må vi komme oss bort fort.
"Skyting"?
JPS POLITI
Vær så snill.
La dem gå!
Vær så snill, hjelp meg!
Slipp den!
Du.
Slipp den! Ellers skyter vi!
Legg ned kniven!
Legg den ned! Ellers skyter vi!
Alle sammen, bli værende.
- Vi skal få dere bort. - Hvor er nøklene?
Nøkler. Trenger nøkler.
Kom deg opp.
Skyt ham.
Vær stille.
La henne gå!
Slipp alle våpnene.
Ellers dreper jeg henne!
Slip våpnene!
Slipp våpnene!
Kom igjen.
Du måtte godkjenne generalens plan, handelsminister.
Men kanskje du finner en annen måte å få ham til å ombestemme seg på.
Generalen er ikke interessert i å ombestemme seg, Kotomichi.
Han gjorde det klart.
Om uskyldige sivile dør,
er det ikke din feil.
Når de dør,
er det fordi jeg ikke klarte å forhindre det.
Vi skulle bare campe i helgen.
Halve klassen skal, jeg vil virkelig dra.
Mamma ba meg spørre deg, siden jenter også kommer.
Men Bobbys foreldre er anstander.
Og jeg ville aldri gjøre noe som kan bringe skam over familien.
Nei, jeg vet det.
Så klart ville du ikke det.
Thomas.
Vi er alle veldig stolte over deg.
Vet du det?
Ja.
Ja, jeg vet det.
Det er...
Det er noe jeg ikke fortalte mor.
Det er en jente som jeg liker som skal.
Og kanskje...
Kanskje mer enn "liker".
Hun er bedre enn meg i historie og du skulle sett henne løpe.
Hun heter Annie Sanders og
jeg har tenkt på å be henne på ballet.
John?
Er alt i orden?
La oss snakke.
Jeg kjørte Thomas
ut til innsjøen i ettermiddag.
Jeg beklager, John.
Jeg vet at du ikke vil høre dette, men...
Du gjorde det riktige.
Jeg vet det.
Takk.
Handelsminister?