ČOVJEK U VISOKOM DVORCU SEZONA 2. EPIZODA 6.
Preveo i prilagodio: Zaboravko
Michiko?
Hej!
Zašto odijelo?
Što je ovo? -Mama dopušta da ovdje održimo sastanak.
Sastanak?
Tata, moji prijatelji računaju na mene. Ne želim prekršiti svoju riječ.
Održi svoju riječ.
Dobro. Nastavljamo. -Dođi brzo, dušo. On sad zna mahati.
Što? -Mahni još jednom. Vidiš? -Možeš mahati, Donny? -Može!
To je divno.
Hoćemo li malo odspavati? Samo malo?
Dobro jutro, O-to-San. -Dobro jutro, gospođice Juliana.
Izgledaš drukčije. -Drukčije? Kako to?
Ne znam. Izgledaš zbilja dobro. Ljudi, ovo je Norisov tata. -Pozdrav.
Hvala, što smijemo biti ovdje. Imamo puno posla. -Juliana? -Da.
Kakav je ovo sastanak? -Sastanak pokreta protiv nuklearnih bombi.
Drago mi je što si ovdje. -Samo želim biti sigurna, George.
Naš susret će spriječiti da se ne dogodi ono iz filma?
Misliš da imam izravnu liniju s visokim dvorcem?
Lakše bih se čuo s Grace Kelly. Poslao sam poruku.
Ali još nema odgovora. Znači da je zbrisao. Opet.
I... kako je bilo na večeri?
Gotovo sam zaboravila da su nacisti. -Ne možeš Smithove lako provaliti.
Moji ljudi žele da više ideš indirektno.
Nisam ovdje zbog Smithovih. -Već smo to prošli.
Želim vašim ljudima objasniti situaciju.
Baš bi to rekao naci-špijun. -I to smo prošli.
Tvoj otac mi je spasio život. Zbog njega ti dajem još jednu priliku.
Ali ne želim svoje ljude dovesti u opasnost.
Nisam to znala.
Kako vam je moj otac spasio život? -Ne. Ovdje to ne ide tako.
Još ti ne mogu vjerovati. -George, nisam nacistkinja.
U tome i jest stvar.
Morat ćeš to postati.
Helen Smith ne djeluje tako, ali ona je matica nacističke društvene scene.
Žene, djevojke glavnih nacista joj se ulizuju. I ti ćeš joj se ulizivati.
Sve sam učinila. Bila sam onamo i pretvarala se da je sve u redu.
I samo sam htjela vrištati. -Za nas si ti dugoročno ulaganje.
Približit ćeš se Smithovima, tek kad te njihovi prijatelji prihvate.
Mislite da će me Helenine prijateljice prihvatiti?
Tvoj status kod Smithovih, učinit će te kuriozitetom.
Ili konkurenticom. Vi nemate pojma o ženama.
Može biti. Ali samo te to drži na životu.
Jesi li sigurna, Jennifer? -Da. Gospođa Pack je rekla.
Tvoj balet završava u isto vrijeme kad počinje Thomov trening hrvanja.
Odustat ću od klavira.
To je vrlo plemenito od tebe, Amy, ali tvoj klavir je drugog dana.
Stvarno je teško organizirati troje djece.
Ne mogu biti na 2 mjesta istovremeno. -Thomas je odrastao. Može pješice.
Ne brini. Riješit ćemo to. -Lako je to reći, ali kako?
Što je, sine? -Ja... Dobio sam pismo.
Što piše? -Od vođe mladeži Reicha je.
10 članova Hitlerove mladeži je odabrano za jednomjesečnu ekspediciju.
"Za civiliziranje nesretnika koji ne žive u Reichu."
Ja sam izabran. -U neutralnoj zoni? -U Južnoj Americi.
Pa, to je...
To je zbilja... To je velika čast. Čestitam.
Kada idete? -On ne ide.
Što? -Helen.
Žao mi je. Svakako sam jako ponosna na tebe. Ali to...
To ne dolazi u obzir. Zar ne? -Zašto...
Zašto ne dolazi u obzir? -Razgovarat ćemo poslije.
Nema se što razgovarati. -Mislio sam da će vam biti drago.
Rekao sam poslije.
Opa.
Ne morate sve to pojesti. Željela sam da imate izbor.
Ubuduće, reći ćete mi koja jela osobito volite.
Hvala Silvia. Ali ne morate me tako služiti. -Ali ja to želim.
Hvala.
Gdje je moj otac? -Ministar je morao ranije otići. Vani je auto za vas.
Otkazao je sve termine kako bi vam pokazao Berlin.
Čekajte kod auta, molim. On mora doručkovati.
Morate se preodjenuti. Ne sviđa vam se odijelo?
O, to...
Obitelj Heusmanns. -Vaši se roditelji nikada nisu vjenčali.
Nakon što vas je majka odvela, vaš otac je upoznao Margot.
Bili su jako sretni. Imali su dva krasna sina, Dietera i Rolfa.
Razumijem.
Gdje su oni sad? -Poginuli su u savezničkom bombardiranju Hannovera.
Ima li još nekoga, ili sam mu samo ja ostao? -Na to ja ne mogu odgovoriti.
Razgovarajte s ministrom.
Julia. -Bok, Helen. Samo sam se htjela zahvaliti za večeru. Bilo je lijepo.
Lijepo od vas što ste došli. Mogli ste jednostavno nazvati.
Željela sam vam ovo dati.
To je vrlo slatko.
Došla sam u nezgodno vrijeme. -To je samo bridž klub.
Uvijek sam ga željela naučiti igrati. Možda mi pokažete jednom?
Djevojke bi vas rado upoznale. Zašto ne uđete? -Ja... dobro, hvala.
Moje dame, ovo je gđica Julia Mills. Gđa Alice Adler. -Iskrena sućut.
Gospođa Mary Dawson i gospođa Lucy Collins.
Dobar dan. Oprostite zbog prekida igre. -O, ne budi smiješna.
Žele me samo oraspoložiti. -Hoćete li malo kave, draga? -Hvala, rado.
Julia želi naučiti igrati bridž. Upravo se doselila iz Seattlea.
U Pacifičkim D. se ne igra bridž? -Mi igramo mahjong.
Japanci su nakon njihove invazije vjerojatno uništili sve.
K tomu i njihova iluzija kako su superiorni. Kako to izdržati?
Ne znam ni ja. Jednostavno živite. -Ako je to uopće život.
Ispada da sam u bila u pravu u svezi Marjoryjeve dadilje.
Djevojka je bila genetska Semićanka. -I netko takav u blizini djece.
Istrage o rasi i genetskim defektima trebale bi biti obvezne.
Gerry je to uvijek govorio. Je li prijavljena? -Naravno.
Ne bi mogla živjeti sama sa sobom da nisam nešto rekla. Tvoj je red.
Tvoj je red.
Sve u redu? -Naravno, sve je u redu.
Ovako nešto ste sigurno često doživljavali.
Japanci su vrlo labavi s njihovim rasnim zakonima.
Dakle... -Razumljivo što se niste udali.
Bez kontrole genetske higijene, možeš završiti u braku
s bilo kim. -Pretjeruješ, Lucy. Primijeti se to.
Kako? -Pa. Postoje određena obilježja. -Ali kako...
Užasno mi je žao. -Nije to ništa. -Donijet ću krpu.
Nije tako strašno.
Stvarno si došla. -Zvučalo je hitno.
Što je bilo? Opet si se posvađao s ocem?
Kad smo se upoznali, to nije bila slučajnost, zar ne?
On te poslao da me uvjeriš da ostanem. -Zato si me pozvao ovamo?
Samo želim znati, jer mi je puno ljudi lagalo.
Dobro. Tvoj otac me zamolio da razgovaram s tobom.
Tako si financiraš auto? Haljine? Radiš za moćne ljude?
Ne krivi mene za probleme koje imaš sa svojim ocem.
Ljuti se na njega. Ništa ti ne znaš o meni.
Pričekaj malo.
U pravu si.
Molim te, možemo li početi ispočetka? I biti iskreni jedno s drugim?
Zdravo. Ja sam Nicole.
Ja sam Joe. Jako mi je drago.
A sad želim nestati odavde. -Upadaj.
Josephe? Čekajte!
Josephe!
Ide li? -Nije važno. Ionako je bila donirana haljina.
Došla sam ovamo praznih ruku.
Sad se osjećam još gore. -Ne, u redu je.
Moram to reći, vaša haljina je vrlo lijepa. -Hvala.
Zbilja jest, zar ne? Odmah je tako pristajala.
Čak to vidim i ja, iako se ne razumijem u modu.
John me mogao upozoriti da ste tako moderna grupa žena.
Odakle poznajete obitelj? -Preko zajedničkog prijatelja.
John i Helen su jako dragi prema meni. -On je fantastičan.
A ona jednostavno učini sve za svakoga.
To neće izaći. Zamijenit ću vam je.
Ne, ne morate to učiniti. -Ali želim.
Dobro.
Volim način na koji svjetlo pada na lišće.
To me podsjeća, sve što je meni važno, drveće nije briga.
Je li ti tvoja majka ikada govorila o domovini?
Moja majka?
Ona nikada nije govorila o prošlosti. Smatrala je da je to nezdravo.
I da se trebam usredotočiti na budućnost.
Ne moraš govoriti o tome ako ne želiš.
Jučer sam otkrio da sam kopile. -Dokazao si to jutros.
Moja majka mi je lagala. Otac nas nije ostavio na cjedilu,
ona je sa mnom pobjegla. -Žao mi je, Joe.
Ja sam Lebensborn-dijete.
Ne straši te to? -Zašto bi?
Dobrodošao u klub.
Čekaj malo. Ti si...
Mi nismo...
Ne. Zar bih te onda poljubila?
Opusti se. Biti Lebensborn-dijete nije najgora stvar na svijetu.
Zbilja? Znati da dolaziš iz programa uzgoja?
Nismo mogli birati kako ćemo se roditi.
Domaćica Silvia me tretira kao da sam... -Izabran?
Generacije naših roditelja imali su neke čudne ideje.
Činim li ti se ja posebnom?
Ne, ti si posve dosadna.
Na meni je jedino posebno to što ne dam ocu da me uda za nekog fosila.
Sama ću odlučiti što ću sa svojim životom i budućnosti, puno ti hvala.
Dakle.
Je li ti dosta?
Nije ni blizu.
Zapravo trebam biti negdje, ali zašto ne pođeš sa mnom?
Možda ti dobro dođe. -Što to?
Drukčiji svijet.
Do najbližeg telefona. Brzo.
San Francisco je poslao poruku najviše hitnosti.
Otkrili su lokaciju visokog dvorca.
Koliko nedavno? -Bila je štala, zapaljena u zadnja 24 sata.
I čini se da je u požaru uništen veliki broj filmova. Stotine.
To je izuzetno nezgodno. -Agenti nastavljaju pretragu.
Podsjeti našeg Yakuza-prijatelja
da plaćamo samo ako visoki dvorac dobijemo živog. -Da, g.
Erich. Kako si? Kako ti je majka? -Oboje smo dobro, gđo...
Helen. Hvala. Drago mi je što vas vidim.
Nismo napravili termin za razgovor.
Sad bi mi odgovaralo. Naravno, samo ako ne smetam.
Pukovnici očekuju daljnje zapovijedi.
Ne želim da me se ometa, Erich.
Johne.
Nisi mogla čekati dok ne dođem doma? -On neće ići. Johne, neću ga pustiti.
Prestanem disati kad Thomas izađe iz kuće,
i opet počnem tek kad se vrati doma. Pustio bi ga u J. Ameriku? -Helen.
Primijetili bi to na njemu, a ti znaš što to znači. -U redu je.
Sjedni. Helen, sjedni, molim te.
Pustit ćemo ga.
Thomas će letjeti u Buenos Aires, u redu?
A od tamo, putovat će da sretne druge na svojoj ekspediciji.
Ali nikad neće stići onamo, jer na putu,
negdje u Andama, otet će ga Semiti.
Ti bi to učinio. -Cijela stvar će izgledati kao teroristički napad.
Napad na mene i Reich. Ali Thomas će biti dobro. -U J. Americi?
Onamo bi mogao živjeti desetljećima, Helen. Samo tako
može živjeti nesmetano i sigurno. Nitko neće moći doći do njega.
Odakle to znaš? -Jer ću osobno voditi potragu za njim i njegovim otmičarima.
Dakako mi ćemo biti shrvani.
Javno nikada nećemo odustati pokušavati dovesti našeg sina kući.
No, u konačnici, Helen,
bit ćemo bezuspješni.
Ako imaš još bilo kakvih pitanja, postavi ih sad.
Jer kad napustiš ovu sobu, više nikada nećemo razgovarati o tome.
Hoću li ga ikad više vidjeti?
Možda, jednog dana.
Kada i ako bude siguran.
Ne ide drukčije, Helen.
RAT ZA KUBU? J.F.K. GOVORI VEČERAS
Tu će se probuditi sjećanja. -Oprostite. Sjećanja?
Vi ste Norisov otac? -Da. -Ja sam Jimmy.
Halo. -Sigurno ste bili onamo. U Japanu, mislim.
Kad su bačene velike? -Velike?
Hiroshima. Nagasaki.
Vidio sam fotografije. -Užasno, zar ne?
Što radimo jedni drugima. Ljudska bića, mislim.
Da.
Ispričajte me. -Naravno.
Napravimo pauzu.
Super. U redu. -Hej. Što ti misliš?
Sviđa mi se. Super je. Dušo, kako je? -Bit će u redu.
One su suhe. -Jako dobro. -Ove, također. Možeš ove objesiti.
Ima li svatko ono što treba? -George, uzmi ove ovdje.
Molim te...
Ne brini se za nas. Nori ne želi da se približavaš djetetu.
Zašto?
Što je bilo?
Dušo, trebamo papir i čavliće. Hoćete li vas dvojica do dućana?
Molim te.
Idemo li u kupovinu, tata?
Iz Frankfurta su. Francuski dizajner, naravno.
Mora im se priznati, znaju što ženi stoji.
Ove godine su boje zapanjujuće. -Da, lijepe su.
Posebna kolekcija. Vidjet ćete je samo jer ste ovdje sa mnom.
Čula sam da u Reichu svatko dobije jednaku svotu za odjeću.
Pa da, ali ne ide svatko na službene svečanosti.
Moj muž Henry nadzire televizijske mreže ovdje.
Odgovara izravno ministru Goebbelsu.
Nažalost, ne znam što to znači.
Henry ima utjecaja na ono što ljudi misle
ili na ono što je na vijestima. Po njemu to je uglavnom isto.
Za nju crnu. Ona ističe njezin struk.
A ja ću onu sa uzorkom.
Koliko ste dugo u braku? -Pet sretnih godina.
O, ne brinite. Sa svojim izgledom, nećete dugo ostati sami.
Ne, ja... -To je vaš plan, zar ne?
Želite preko Smithovih naći utjecajna supruga.
Šalim se. Budalice.
Idemo ih probati. -U redu.
Odlično vam pristaje. Kao da je izrađena za vas. Dođite.
Gotovo kao sestre, zar ne?
Ne brini. Ja ću to preuzeti.
Stavite to na račun g. Collinsa. -Naravno. -Hvala, Lucy.
Tko su ovi ljudi? -Oni su budućnost Reicha.
Jesu li svi... -Lebensborn-djeca? Da, neki.
Prepoznat ćeš nas nakon zalaska sunca. Svijetlimo u mraku.
Hajde. Mislim da je vrijeme da doživiš pravu Berlinsku zabavu.
Pij polako, Joe. Ne možemo putovati pijani.
Nicki, dušo!
Jesi li donijela? -Naravno. Sad budi pristojan.
Joe, ovo je Hans. Hans, ovo je Joe. -Drago mi je. -A, da. Heusmannov sin.
Hodao si s Nicole? -Aha. -Dobro, onda ste već prošli fizički dio.
Kako molim? -Vanjski, vidljivi svijet.
Raskošnu prirodu koju čovjek ne može poboljšati, jer je već savršena.
Monika, ne straši našeg gosta. -Bojiš li se?
Strah od unutarnjeg svijeta? Našeg unutarnjeg svijeta, dubokog, mračnog,
kaotičnog. -Nemam pojma o čemu govoriš.
To su ekološka pitanja, Joe. Ništa što bi te zanimalo.
Ali trebalo bi. Naš okoliš tiče se svih nas.
Projekt tvoga oca, Atlantropa, smatra se ekonomskim čudom.
Ali to je monstruozno. Što Reich ima od zagrađenog Sredozemnog mora?
Ne znam, Hans. Ne znam ništa o tom projektu.
To će imati katastrofalne posljedice na Zemlju.
Naš planet će platiti visoku cijenu. -I vas dvoje ćete ako ne prestanete.
Hajde, idemo naći savršeno mjesto.
Ako siđu s propovjedaonice, smiju nam se pridružiti.
Jesi li imao puno iskustva s drogama?
Kakvim drogama? -Lizerginska kiselina. Jesi li već probao?
Sjetio bi se.
Moj otac je zaradio puno novca s tim. Isporučuje ju samo vojsci.
Ali ja ipak dođem do nje. -Starci je koriste za kontrolu uma.
Kod ispitivanja zatvorenika, na primjer. -Ali mi je koristimo...
...za proširenje svijesti. Vidjet ćeš.
Nitko te ne sili. Ne moraš, Joe. Činiš se otvoren za to.
Ali, ako nisi spreman za svoj unutarnji svijet...
Onamo je dublje, mračnije, kaotičnije.
Već si to rekla.
Možeš mi vjerovati, Joe. Pazit ću na tebe cijelo vrijeme.
Ponašaju se kao da je kraj svijeta. -Mogao bi biti.
Strahu nikada ne treba vjerovati.
Tata, tko još danas vjeruje u proročanstva ili I Ching?
Ljudi koji ne žele preuzeti odgovornost.
U krivu si. Ja sam preuzeo svoju odgovornost.
Onda daj mami njezinu slobodu.
Potpiši papire. -To se tebe ne tiče.
Mama je previše pristojna da to sama kaže. Previše je...
Japanka. -I ti si Japanac.
Rođen sam onamo. Ali sad sam Amerikanac.
Da. Jesi.
Otkada poznajete Johna? -Ne dugo. -Izvolite. -Hvala.
Užasno je zgodan, zar ne? Ne brini. Svi tako mislimo.
Helen to zna i ponosna je na svoga supruga.
Tko te upoznao s njim? -Moj prijatelj radi za njega.
Joe Blake. -Samo prijatelj ili više?
Sad samo nedostaje prigoda u kojoj ćeš zasjati sa svojom novom haljinom.
Hvala još jednom, Lucy.
Što je?
Lucy, jesi li dobro?
Sve je po starom.
To i jest problem. Još jedan mjesec i nema bebe.
Za tako nešto treba vremena. -Pokušavamo već tri godine.
Da vidite kako me Henry katkad gleda. Njegovo razočaranje.
Lucy, tako mi je žao. -Moja je krivica. Zasigurno jest.
Ali bojim se pregleda.
Henryjeva karijera bila bi gotova.
Nešto nije u redu sa mnom. Nešto...
...je pokvareno.
Ne. Ima i važnijih stvari u životu, zar ne.
Ne u Reichu. Majčinstvo je iznad svega.
Japanci imaju filozofiju koje se zove Kintsugi.
Uzimaju komade nečega što se raspalo, i onda ga sastavljaju sa zlatom.
I nesavršenost može biti lijepa, Lucy.
Nećete ništa reći Helen? Ili drugima?
Naravno da neću. -Mogu vam vjerovati? -Naravno. Dođite.
Nicole. -Hans.
Juliana.
Zbilja si ti.
Sve je u redu, Joe.
Žao mi je.
Žao mi je što sam ih ubio. Nisam to htio.
Znam.
I tebe sam ubio. -Ne. U redu je.
Još sam živa.
Kao i ti.
Kamo je ona... otišla?
I ja sam mrtav. -Živi ili mrtvi, mi smo samo čestice prašine,
koje otpuše vjetar. No, nema nikakve razlike. Mi nismo bitni.
Mrtvi ili živi, isto je. To je čudo, Joe.
Ne.
Spasila si mi život.
To mora biti bitno. -Dakako da jest.
To znači da ti to moraš učiniti bitnim.
Odmorio si se. To je dobro. -Da, valjda jesam.
Mislim da bih trebao krenuti. -Nešto nije u redu?
Je li nas Hans vidio sinoć?
Ne brini. I da jest, bio je zauzet s Monikom.
Moniki se sviđaš. Možeš i nju imati.
Ne želim Moniku.
Sad sam spreman razgovarati s ocem.
Dobro.
Naredniče.
Tu su svježi tragovi guma. Morate ih fotografirati. -Da.
Svjedoci kažu da su i drugi Japanci bili danas ovdje.
Bilo mi ju je žao. -Sjeti se da je ona nacistkinja.
Znam. Nisam ni sama to očekivala. -A ti? Želiš li ti imati djecu?
Zašto to pitate? -Tvoja mama mi je rekla da si bila kao majka Trudy.
Brinula si se za nju.
Mame prije često nije bilo, tako da smo nas dvije puno bile same.
Trudy je bila tako maštovita.
Kad sam izmišljala priče ili igre, ničega se nije bojala.
Rekla sam joj ako budemo mahali japanskim bombarderima,
onda će nastaviti letjeti.
I da bombe neće pasti na nas dok pjevamo.
Skakutali smo po skloništu dok smo pjevali.
Podsjećaš me na nju.
Vi ste je uključili u otpor?
Ne, to je bio njezin dečko. No, ja sam je upoznao s Randallom.
Znači ja sam kriv.
Ne znam. Kad bi Trudy nešto odlučila,
nitko je ne bi mogao odgovoriti.
Ne bi sebe trebali kriviti. -Hvala ti što to kažeš.
Je li vam ikada spominjala neki izlaz?
Što? -Tako nešto mi je rekla, kad smo zadnji put razgovarale.
Rekla mi je da ima odgovor na sve i...
...da je pronašla izlaz.
Znala je da će umrijeti? -S tim nije mislila na to.
Sigurna si?
Kako je bilo u školi? -Dobro. Hvala.
Prestar si da se duriš, Thomase. -Oprosti, oče. Samo...
Svima sam htio reći da sam izabran za ekspediciju. -Htio si se hvaliti. -Ne.
Dobro, možda malo. Osobito tom hvalisavcu Barkeru.
Ali nisam to učinio.
Razmišljao sam i nisam ništa rekao, jer ne znam idem li ili ne.
Jako pametno. -Dakle,
rekao si da ćemo večeras razgovarati. -Ne.
Rekao sam da ćemo razgovarati o tome kasnije.
I kad je to? -Trenutak je otvoren, u tome i jest ljepota.
Kad već govorimo o ljepoti.
Vidi ti to. Barem su od tebe naučili kako postaviti stol ispravno...
...u Južnoj Americi.
To znači, da ćete me pustiti?
Pustit ćemo te da ideš.
Najbolji ste.
DON NOBUSUKE TAGOMI 8. TRAVANJ 1962
Večeras pozivam predsjednika Hruščova da
zaustavi i eliminira tu bezobzirnu i provokativnu prijetnju svjetskom miru
i stabilnoj vezi između naših zemalja.
Pozivam ga da odustane od težnje za svjetskom dominacijom
te da se uključi u povijesni napor za kraj pogubne utrke u naoružanju
i da promijenimo ljudsku povijest. On sad ima priliku
spasiti svijet od ponora propasti
povlačenjem oružja s Kube,
suzdržavajući se od bilo kakve akcije, koja bi zaoštrila aktualnu krizu,
a potom sudjelovanjem u potrazi za mirnim i trajnim rješenjima.
Moji sugrađani, neka nitko ne sumnja
da smo započeli tešku i opasnu epohu.
Nitko ne može točno predvidjeti u kojem će smjeru ići,
ili kakve će troškove i gubitke donijeti.
U sljedećim mjesecima naše strpljenje i volja bit će testirani
brojnim prijetnjama i osudama, bit ćemo svjesni svih opasnosti.
No, najopasnije bi bilo ne činiti ništa.
Naš cilj nije pobjeda moći, već obrana prava.
Ne mir na uštrb slobode, već mir i sloboda.
U našoj hemisferi a nadamo se i u ostatku svijeta.
Ako Bog da, taj cilj ćemo postići.
Preveo i prilagodio: Zaboravko