STORTYSKA RIKET
MANNEN I DET HÖGA SLOTTET
Jävlar!
- Hur är det? - Ursäkta. Jag ryckte till.
Jag kan inte sluta tänka på det.
Pistolen som riktades mot mig på klubben.
Ed sa bara att Taishi är död.
Ingen har nämnt någon pistol som riktades mot dig.
Jag trodde att Kempeitai skulle döda oss.
Vad exakt hände?
Du sa inget till mig.
Om vad då?
Klubben. Yakuzan.
Japanen som siktade på dig, men inte sköt dig.
Var det Kido eller Yoshida?
Var har du fått det här ifrån?
En vän som är journalist,
säger att den är 1 000 gånger kraftigare än bomben vi släppte på Hiroshima.
USA provsprängde den på en atoll i Stilla havet.
För att skrämma ryssarna.
Desperata tider, Bill.
Vad säger Berlin?
Det man kan vänta sig.
Vad tror du kommer att hända?
Varsågod, sir. En dry martini.
Jag tror att vi ska dricka lite mer, återvända till jobbet,
och hoppas att någon viktigare person har en plan.
Skål för det.
Beställ en omgång till. Jag ska gå på toaletten.
Jag hämtar två till, sir.
Henry.
Julia.
Är allt som det ska?
Det är Lucy. Vi åt lunch och hon kände sig matt.
Hon sa att ditt jobb var i närheten.
Mår hon bra?
Hon svimmade i lobbyn.
De sa att du var här. Hon vilar nu.
Jag har sagt åt henne att gå till doktorn, men hon vill inte.
Bra att du var med henne. Tack.
Ingen fara.
Lucy? Lucy.
- Sitt ner. - Julia.
Vem är du?
Vi har din fru.
Om vi inte ska sätta en kula i hennes söta lilla huvud,
gör du som jag säger.
Sitt ner nu.
Jag ska se till att ni avrättas för det här.
Snälla, gör bara som han säger.
Jag älskar min fru.
Men om du tror att Lucy eller jag
skulle svika allt vi tror på...
Gör det inte för er skull, gör det för ert barn.
Vet du inte att hon är gravid?
Du ljuger.
Hon...
ville inte säga något förrän hon var säker.
Hon sa att ni har försökt ett tag.
Vad är det ni vill?
Amerikanska Stortyska riket. Två poliser, en stor stad.
Han är en av de få som kan få in oss på en tv-station.
Det måste finnas något annat sätt att sända budskapet.
Du av alla borde inte tvivla på filmmediet.
Folk tror på vad de ser, särskilt om det kommer från myndigheter.
Det är vår bästa chans.
Om jag gör det, fattar de att jag är med er, sen kan jag aldrig återvända.
Stannar jag här, är jag död.
Efteråt smugglar vi dig till Neutrala zonen.
Det jag gjorde för Joe, då?
Är allt det förlåtet?
Inte förlåtet.
Men vi är kvitt.
Vad händer med Lucy?
Om han spelar sin roll, släpper vi henne.
Och vad händer med honom?
Inget bra.
Men förra gången du försökte skydda en nazist, blev du nästan en själv.
NYHETER
Mitt hamn är Henry Collins.
Jag är informationsminister i Stortyska riket.
Ni är alla offer för en lögn.
De senaste dagarna har ni fått höra att Führern är vid god hälsa,
och är på sitt semesterställe i Österrike.
Men sanningen är att Adolf Hitler dog igår kväll i Berlin.
Stortyska riket vill inte att sanningen kommer ut, men...
Henry Collins var en personlig vän.
Vi tror att han blev tvingad.
En kvinna ska ha kommit fram till honom innan han skyndade iväg.
Och hans fru, då?
Försvunnen, och det syntes spår av en strid hemma hos dem.
Motståndsrörelsen valde rätt tidpunkt.
Miljoner tittare såg utsändningen.
Nyhetsbyrån kallar det terroristpropaganda,
och lugnar allmänheten med att Führern mår bra.
Lite sent för det.
Sätt SS i beredskap.
Ja?
Samtal från tillförordnade kanslern.
Kansler Heusman.
Jag fick veta att motståndsrörelsen där var ineffektiva,
men nu har de offentliggjort den tragiska nyheten.
Innan vi var beredda.
Förövarna ska gripas, det försäkrar jag.
Jag förstår att situationen är extrem,
men jag måste veta att jag kan lita på mina officerare.
Det kan ni, sir.
Ni har varit mycket effektiv tills nu,
och jag glömmer aldrig vad ni gjort för min son.
Men detta inger inte förtroende.
Jag ska återställa ordningen.
Det försäkrar jag.
Se till att göra det.
Stanna kvar på er post tills upproret är över.
Ja, kanslern.
Heil Hitler.
De senaste 13 dagarnas kris
tycks ha fått en fredlig lösning idag.
Efter Chrusjtjovs order om att dra tillbaka alla missiler från Kuba,
talade president Kennedy om behovet av åtgärder
för att den farliga utvecklingen inte ska upprepas.
För att säkerställa samarbete,
ska FN övervaka upplösningen.
Då vi närmar oss slutet på denna kris,
påminde presidenten Chrusjtjov
om att det återstår mycket att göra för att minska risken för krig
mellan Ryssland och USA.
Tills omfattande nedrustningsåtgärder kan vidtas,
finns hotet om kärnvapenkrig kvar.
Okej. Kempeitais parkeringsgarage.
Jag placerar bomben här. Pelare fem.
I den här byggnaden finns deras högkvarter,
där Kempeitai och underrättelsetjänsten
bekämpar motståndsrörelsen.
Rakt över garaget.
Jag kör in, parkerar och ställer in tiden.
Kliver ut, går uppför trappan, genom lobbyn,
går ut genom dörren, lugnt och fint.
Tick, tick, pang! Dra åt helvete!
Ganska okej hemsökelse, va?
Ja, men de har ju beredskap, hur får vi in den?
Du sa inget.
Om vad då?
Klubben. Yakuzan.
Japsen som siktade på dig men inte sköt dig.
Var det Kido eller Yoshida?
Jag...
Vart vill du komma?
Jag menar, att Kempeitai inte sköt ihjäl er.
Sa Childan det?
Ja.
- Han vet inte varför. - Tror du?
Inte jag heller.
Förklara för mig.
Den jäveln Kido...
Han slog mig och lät mig svälta,
och sa att han skulle döda oss om jag inte lydde.
- Lydde, hur då? - Jag talade om saker.
Gjorde du?
Ja, men hör på, det var bara om Yakuzan,
och förfalskningarna, han visste redan det mesta.
"Det mesta"? Berättade du om bomben?
Nej, jag lovar. Inget om bomben, eller Gary och Sara och det.
Hör på, jag gjorde det för att du är min bästa vän,
och jag ville att du skulle överleva.
- Nej, nej... - Jo.
Fan också!
Då måste vi lura dem att släppa förbi oss.
- Jag har en idé. - Jag måste göra det här.
Ska vi döda kommissarien?
Ja.
Det var han som gasade min syster och hennes barn.
De var oskyldiga, försvarslösa,
och Kido gasade dem bara för att han kunde.
Jag är inte rädd. Du vet att jag har sett mig själv dö.
Jag spelar upp det i huvudet på nätterna,
och känt på kulhålet i huvudet.
Det är meningen att jag ska göra det här.
Jag är din förare, din bombkastare,
jag gör jobbet.
Bra, du hittade hit.
Få mig inte att skratta, Joe.
Inte här.
Kan vi få prata enskilt?
Tack.
Jag trodde inte att jag skulle hamna här.
Eller se dig här.
Har du aldrig varit på din pappas jobb?
Min pappa är inte Führern.
Inte min heller, han är tillförordnad kansler.
Tänk vilka möten som ägt rum här,
alla gräl och hemliga samtal...
Beslut som fattats här har format världen.
Det är bara ett kontor.
Du tror väl inte att man kan arbeta här och vara opolitisk.
Du är i världens mäktigaste mans tjänsterum,
men du tror inte ens på vad Stortyska riket står för.
När jag var liten ville jag bara ha en pappa.
Det var mitt enda mål.
Jag tänkte mig att han var en stor man,
med viktiga saker att göra,
så förstås hade han inte tid att komma till Brooklyn.
Efter alla år får jag reda på sanningen.
Jag hade tydligen rätt.
Jag förstår lojalitet mot en person, inte ett politiskt ändamål.
Folk i Stortyska riket och dess besittningar,
som tillförordnad kansler Martin Heusmann,
måste jag informera er om en stor tragedi.
Vår ärorika Führer, Adolf Hitler,
har gått bort.
Perioden med landssorg som kommer att följa minnesceremonierna,
inleds om några dagar.
Man trodde att Führern avlidit på grund av naturliga orsaker.
Men efter en undersökning av Rikets främsta läkare,
fick vi veta att Führerns blod innehöll spår av ett sällsynt gift.
Stortyska medborgare, vi vet nu efter undersökningen,
att vår ärorika Führer Adolf Hitler blev mördad.
Efter utredningen
framkom det att våra närmaste allierade
var de som låg bakom mordet.
Var förvissade om att hämnden blir snabb och proportionerlig.
Detta brott är inget annat än en krigshandling.
Hej, Thomas. Mår du bra?
- Får jag komma in? - Ja visst.
- Vet dina föräldrar att du är här? - De...
Vad hände med mig på begravningen?
Du kände dig matt. Du var upprörd...
Jag vet att det är lögn.
Snälla.
Var snäll och säg som det är.
Snälla.
Jag... Thomas...
Thomas.
Jag är rörd för att du kom till mig,
men du måste prata med dina föräldrar.
Men de säger inte vad det är för fel på mig.
Jag slog upp symtomen på biblioteket.
Det står i böckerna att det kan vara något allvarligt fel.
Jag vet inte mer än du.
Men vi har alla våra skavanker.
Alla. Det är de som gör oss till de vi är.
Men tänk om mina skavanker borde utrotas
för det allmänna bästa?
Så får du inte tänka.
Varför tänker alla så, då?
- Jag vet inte. - Varför säger lagen så?
Jag vet inte.
Men jag vet att din familj älskar dig väldigt mycket.
Det är allt som betyder något.
Gå hem och prata med din mamma nu.
- Lovar du det? - Okej.
Fortsätt.
Era ansträngningar att undvika denna utveckling var en inspiration.
De misslyckades.
Men de var hedervärda.
Jag är tacksam för att jag fick delta.
Det är jag som är tacksam, inspektören.
För er lojalitet.
Och er vänskap.
Gå nu, inspektören.
Såg ni nazisternas utsändning?
Och ni vet vad avhopparen Oberführer Diels överlämnade till oss?
Bevis som gällde attentatet mot vår kronprins.
"Bevis"? Nazisterna skickade honom för att provocera oss.
De så kallade bevisen på att kronprinsen sköts av nazisterna.
Vi visste att de var falska, och svalde inte betet,
Så nu uppfinner de en ny lögn,
om att japanska agenter mördade deras Führer.
Det är propaganda, Kido-tai.
En förevändning för det som vi båda vet kommer att hända.
Och den här staden
blir ett av nazisternas första mål.
Kakka, vi måste evakuera våra atomforskare.
Jag har redan beordrat det.
Vi andra blir kvar på våra poster.
Det här blir vårt sista krig, Kido-tai.
Det gläder mig att vi kämpar tillsammans denna gång.
Är allt bra, Otosan?
Jag måste göra en sak.
Du får ta hand om de andra.
Var försiktig.
Jag måste be dig om en tjänst, Juliana.
Okej.
Otosan.
Varför vill du ha den?
Som bevis.
För att något sådant aldrig borde hända igen.
Men jag förstår inte.
Ni alla har gjort mig lycklig.
Lyckligare än på väldigt länge.
Det finns saker som är viktigare än lycka.
Jag har plikter på annat håll som jag inte kan försumma längre.
Vänta, ska du resa?
Vi kommer att träffas igen.
Det är jag säker på.
Vänta, jag kommer strax, okej?
Jag ber om ursäkt, finansministern.
Som jag förklarade igår har handelsministern många externa möten.
Så snart han är anträffbar,
kan vi behandla budgetfrågorna som gäller er avdelning.
Finansminister Mori.
Om ni ursäktar.
Du har verkligen kärat ner dig.
Nej, det är inte så, Jules är annorlunda.
Skulle tro det, du har ju knappt synts till.
Förlåt, det var mycket i början, hon kunde inte vara ensam,
och när hon kunde det, ville jag inte lämna henne ensam.
- En sak. - Ja.
När du träffar henne kan du prata om allting,
men fråga inte om olyckan.
Nej, okej.
Det är hennes första dag ute, jag vill inte att hon ska bli upprörd.
Okej, jag fattar.
- Du kom. - Ja.
Ed, det här är Jules.
- Hej. - Hej.
Han pratar så mycket om dig. Jag vill krama dig, men...
Det gör inget, vi kan kramas senare.
Ed, var är glasen?
- Jag trodde du hade dem. - Nej...
Det gör inget.
Vänta här. Gå ingenstans.
Håll koll på henne.
Jag behöver inte övervakas.
Alltså, förut kanske, men...
Frank vande sig vid det.
Vem behöver glas?
Godare än ölet på sjukhuset, va?
Ja, det var svårt att få drickbart öl där.
Du har visst också legat på sjukhus.
Ja. Lungorna.
Senapsgasen var inte bra för dem.
Men Frank var fantastisk.
Han hälsade på varje dag.
Han satt vid sängen och berättade det senaste.
Det var hans förtjänst att jag inte blev knäpp.
Utan Frank hade jag nog inte överlevt.
Då har vi det gemensamt.
Bad han dig att inte fråga om olyckan?
Ja.
Jag kan prata om det.
Jag...
Efter allt som hände, vilket är en lång historia...
tappade jag hoppet.
En dag stod jag i ett gathörn bland en massa folk
och kände mig helt ensam.
Jag fattade ett beslut på en bråkdels sekund.
Men jag överlevde, för tydligen är jag inte ensam.
Jag hade tid att tänka på beslutet och nu vet jag
att det var fel.
Jag antar att du har hittat lite hopp.
Ja, det har jag nog.
Edward.
Edward. Hör du på? Finns det plats i den där?
Nej, den är full.
Jaha, kan du gallra lite? Den här måste få plats.
Vad ska vi göra med den i Neutrala zonen?
Vi ska inte göra något med den.
Ett objekt har ingen funktion, värdet ligger i det estetiska.
Jag behöver de där.
Du måste förstå att platsen dit vi ska helt saknar kultur.
Denna vas är från 1700-talet. Den har en historia...
Men det där är mina byxor.
De har säkert också en historia, men jag vill inte höra den.
Jag har bara en väska! Du har redan fyra koffertar.
Mr Frink hjälper oss lasta. Eller hur, mr Frink?
Frank!
Du sa väl inget till dem?
De skulle ha dödat dig.
Men genom att inte säga något utsätter jag dem för livsfara.
Hur många gånger måste jag säga det?
Jag sa inget om dem till Kempeitai.
Jag tror dig.
Men hur vet vi att Kempeitai inte följde efter dig,
och nu avlyssnar oss?
Childan, var finns pengarna för manschettknapparna?
Ett ögonblick bara.
Jag har delat upp dem i tre lika stora delar.
Varsågod och räkna. Allt är med.
Nej, varför ska jag ha din andel?
Hitta Jules om du kan, och tala om för henne...
Att hon hade rätt.
Du är inte deras bror, vad de än kallar dig.
Vi två är din familj.
Jules och jag.
Som du vill, men jag tar inte din andel.
Jag kommer inte att behöva den.
Mår ni bra, handelsministern?
Så trött...
Men jag misstänker att ni vet varför.
Ni kommer inte från den här världen, Kotomichi.
Handelsministern.
Jag har hört, att i den andra världen besegras vårt kejsardöme.
Bombningen av Hiroshima och Nagasaki, då ni skadades.
Min familj, mina vänner,
dog i bombningen.
Då jag låg på sjukhuset, medan brännskadorna läktes,
lärde jag mig att fly från smärtan
i kroppen och själen.
Av en händelse hamnade jag här.
En bättre värld, där min familj hade överlevt.
Det finns nog ett syfte med mina resor mellan världarna.
Arméerna i den andra världen
gjorde sina kärnvapen större,
kanske 1 000 gånger större än den som fälldes över Nagasaki.
Jag fruktar att de till slut kommer att utplåna sig själva.
Om general Onoda inte tar reson,
måste jag genast tala med kronprinsen.
Förbered min resa snarast.
Handelsministern...
Det är inte möjligt att resa till Japan nu.
Vi kommer snart att vara i krig.
Vad?
Hitler är död.
Förgiftad.
Nazisterna anklagar kejsardömet.
Jag fruktar att er varning kommer för sent.
Det kanske finns ett sista hopp.
Motståndsrörelsen agerar överallt från Miami till Concord.
Liknande rapporter kommer från Stillahavsstaterna.
Vi visste att de skulle försöka dra fördel av Führerns död.
Ja, men de har inte varit så samordnade sedan kriget slutade.
Vi slog ner dem då, vi ska slå ner dem nu.
Ja, sir.
Ursäkta, mina herrar.
Är du Rawlings?
Lediga, grabben.
Så vad tittar vi på?
Det här är hemmet där Julia Mills bor.
Det här spelade jag in.
Hej, Thomas. Mår du bra?
Får jag komma in?
Ja visst. Vet dina föräldrar att du är här?
Vad hände med mig på begravningen?
Du kände dig matt. Du var upprörd.
Jag vet att det är lögn.
Snälla.
Var snäll och säg som det är.
Hur sjuk är jag?
På riktigt.
Jag...
Thomas.
Jag är rörd för att du kom till mig.
Men du måste prata med dina föräldrar om det här.
Men de säger inte vad det är för fel på mig.
Jag slog upp symtomen på biblioteket.
Det står att de tyder på något allvarligt fel.
Vi har alla skavanker. De gör oss till de vi är.
Men om mina skavanker borde utrotas för det allmänna bästa?
SLUT
Tack.
Tack för att du kom direkt till mig.
Har du visat det för någon annan?
Nej, sir.
Jag behöver nog det här.
- Hallå? - Det är jag, Helen.
- Har du hittat Lucy? - Nej, men vi letar överallt.
Hör på, älskling, har du sett Thomas?
Nej. Hur så?
Har du sett till Julia Mills?
Nej, varför frågar du det?
Var inte orolig.
Men om du hör av någon av dem, meddela mig, okej?
Naturligtvis.
Jag vill att de hittas, Erich.
Detta är mellan sätena på högra sidan.
Parkera bilen,
slå på strömmen, starta tiduret,
och sen sticker du.
Hur lång tid har jag på mig?
Gott om tid, bara du går direkt mot utgången.
Tryck på den här på den här sidan.
Annars smäller det direkt,
så du slipper dö långsamt under svåra plågor.
Klarar du det?
Ja, om jag måste.
Frank, du är full av överraskningar.
Vadå? Ska vi kramas nu?
Då så, du behöver denna och de här.
Du vill väl se snygg ut?
Vänta, vi pratade inte om henne...
Du kör in som chaufför.
Då måste du ha en passagerare.
- Hon ska vara Onodas systerdotter. - Lättgenomskådat.
"Systerdotter" är deras kodord för älskarinna,
de kommer inte att invända.
Ska han träffa tjejer när det blir krig närsomhelst?
Det är inte perfekt men det får duga.
- Nej, vi sa inte att hon skulle med. - Det bestämmer inte du.
Jag har redan varit jobbig mot dig, jag vill inte att du dör.
- Dålig undanflykt. - Jag menar allvar.
Jag också, jag följer med.
Annars återgår vi till plan A, jag kör.
God dag, kommissarien.
Handelsministern, er frånvaro har varit oroande.
Det finns ett viktigare problem som vi måste diskutera genast.
Det finns andra plikter som kräver min fulla uppmärksamhet.
Ja. Kriget hotar, har jag hört.
Det jag ska säga kan rädda vårt kejsardöme.
Jag kommer till ert kontor så fort jag kan.
Nej, jag kommer till er nu genast.
STOPP
KEMPEITAIS HUVUDKONTOR
Jag är här med general Onodas systerdotter.
Vad händer?
Jag är inte säker än.
Det fungerar inte.
Ni är inte anmäld. Ni väntar här tills vi kontaktat generalen.
Får jag fråga om...
Ert namn?
Min "morbror" kommer att fråga
vem som uppehöll mig.
Förbered oss nästa gång.
Så generalens "systerdotter" inte besväras.
Det är nu tydligt
att nazisternas dröm är en värld
där vi inte längre finns.
För dem är vi som judarna, slaverna
och zigenarna,
något främmande.
Så därför är Stortyska krigets krigsmaskin
nu beredd att anfalla oss.
Männen i detta rum kanske inte överlever till soluppgången,
men våra barnbarn kommer att överleva,
och vi får aldrig glömma,
att kejsaren är odödlig.
Hur vi soldater möter döden idag...
Handelsminister Tagomi är här.
...ska bli historiens största demonstration
av japanskt mod.
Stanna!
Är du general Onodas "systerdotter"?
Vi ska meddela honom.
Vänta här.
Vi ska prata med handelsministern på mitt kontor.
Frink!
- Hej. - Hej.
Vadå?
Inget. Vi väntar på dig. För att skåla.
Okej.
Vad ska vi skåla för?
För oss?
För oss tre.