Kära Sylvie.
När du läser det här
kommer jag att vara död.
...att vara borta.
Jag vet, du tyckte att vi inte skulle höras på ett tag, men...
...jag vill inte att du ska tro att min död har något med dig eller oss att göra.
Planeten är döende, demokratin är redan död,
och mänskligheten står på tur.
Men inte förrän vi har åsamkat planeten och varandra största möjliga skada.
Hallå!
Hallå.
Du är inte på jobbet.
Inte du heller.
Jag skolkar idag, med Amelias hjälp.
Om du jobbar så kan vi gå.
Eller du var kanske ändå på väg ut till kaféet där du brukar jobba?
Ja, jag var faktiskt på väg ut.
Jag ska bara skicka ett mejl.
Jag läste din kolumn i The Guardian om klimatkrisen.
- Han skriver bara om klimatkrisen. - Den var hoppingivande.
- Jaså? - Jaså?
Då så... Du ska få jobba, men du hänger väl med ut ikväll?
- Faktiskt så... - Var det ikväll?
- Du lovade. - Kan vi inte bara vara hemma?
- Gillar du inte mina vänner? - Jo, men jag gillar dig mer.
Jag har sagt till Jackie att vi kommer alla tre.
- Jackie förstår säkert. - Jag tänker inte ställa in.
Jag vill ju vara ensam med dig.
- Du är ju helt besatt. - Och vems fel är det?
Hej, Sylvie.
Hallå, Sylvie.
Hej, Sylvie. Det är jag.
Jag vet att du sa att vi inte skulle höras på ett tag.
Men jag vill att du ska veta att det jag kommer att göra...
...inte har med dig att göra.
Nämen...
Vem slänger en sån guldklimp?
Helvete.
Hallå?
Är det nån där?
Ja.
Hallå?
Mår du bra?
Ja, men jag kommer visst inte loss.
Ja, jag ser vad problemet är.
Skulle du kunna...?
Jag vet inte, jag har aldrig flyttat på ett kylskåp förut.
Kanske.
Jag tar och...
Ser man på. Det där visste jag inte att jag skulle göra idag. Här.
- Tack. - Nej, förlåt. Jag är ju ledig idag.
Så där ja.
Gick det bra?
- Vad gjorde du där nere? - Jag föll ner.
- Letar du efter de här? - Ja, det är... allergimedicin.
Du blöder ju.
- Åh nej... Du får nog hänga med mig hem. - Va?
Det är i närheten.
Jag har plåster och kanske till och med kan laga jackan.
Sen får du klara dig själv.
Kom nu.
Jag kan inte smälta hur fint det är idag.
Hör du?
Jag hör... trafiken?
Ja, precis!
- Och du gillar trafikljud? - Är det inte därför man bor i London?
Var det där dina sopor?
- Hade du dumpat dem där? - Nej, det är ju olagligt.
Vad gjorde du då?
Om jag får fråga.
Tänkte, antar jag.
På vadå?
På att vi har förvandlat en alldeles utmärkt planet till en soptipp.
Tja... Jag gillar den faktiskt.
Här bor jag.
Kom, så ska vi plåstra om dig.
Det här var snällt av dig.
Det är faktiskt inte svårare att vara snäll än att vara elak,
och det är mycket roligare.
- Tack. - Nu ser det mycket bättre ut.
Har du hälsat på guldfiskarna?
Den stora orangea heter Slim och den lilla gula heter Wandsworth.
Jag kunde presentera er, men vet inte vad du heter.
Jag ber om ursäkt. Sexton Furnival.
Mina föräldrars fel.
Jag gillar det.
Sexton Furnival.
- Och du? - Jag är...
...riktigt bra på att sy.
- Varsågod. - Ja, det är du verkligen. Tack.
Jobbar du i modebranschen?
Nej.
- Vad gör du, då? - Jag...
...räddar journalister från illegala soptippar.
Tre sockerbitar?
Ja. Hur visste du att jag är journalist?
Hur många Sexton Furnival tror du att det finns i världen?
- Läser du min kolumn? - När jag är ledig.
Ledig från vadå?
Du skulle ändå inte tro mig.
Varför inte?
För att...
...jag är Döden.
- Du är Döden. - Ja.
Okej.
Men du behöver inte oroa dig, för det här är min lediga dag.
Har Döden lediga dagar?
Bara en vart hundrade år, för att känna på hur det är att vara människa.
Bor Döden i Shoreditch?
Nej, det här är bara universums sätt att få mig att känna mig som hemma.
Tekniskt sett är jag bara några timmar gammal just nu.
Så klart.
Jag ska nog...
...gå.
Tack för jackan och teet.
Och allt.
Ingen orsak.
Vi ses ju igen.
Jaså?
Förr eller senare träffar jag alla.
Ja.
- Okej, hej då. - Hej då.
Hej, min granna gosse.
Du har varit hos henne. Det känner jag på lukten.
- Upp och hoppa. - Det måste ha skett ett missförstånd...
Trasiga flaskor kan göra gossars nyllen bra mindre granna.
- Om du vill ha pengar... - Knip käft och håll truten.
Du ska gå in igen, knacka på dörren och säga att det är du.
Visst ska du det?
Hallå?
Det är Sexton Furnival.
Sexton...
Du kom tillbaka! Det trodde jag inte.
- Jaså, det är du. - Ja, det är jag.
In med dig, min granna gosse.
- Låt Sexton vara, Tokiga Hettie. - Glöm det. Han är mitt trumfkort.
Jag har ett jobb åt dig.
Okej.
Vad är det?
Sätt dig, min granna gosse.
- Jag vill att du letar rätt på min själ. - Din själ?
- Vet du var du har tappat den? - Jag har inte tappat den.
Jag la den på ett säkert ställe, nånstans där ingen skulle hitta den.
Särskilt inte du.
Gömmer man sin själ från Döden så dör man inte, för då kan hon ju inte ta den.
Du har alltså gömt din själ för mig,
och nu ber du mig att leta rätt på den åt dig?
Kan du göra det?
Jag har verkligen försökt.
Jag klarar det inte själv.
Vet du var du har gömt den?
Kanske att jag la den i ett ankägg
i en anka
i en brunn
i en borg på en ö i en sjö av eld
vaktad av hundra drakar, var och en större och grymmare än de andra...
Och kanske inte.
Det var så länge sen, vännen.
Och...
...ibland snurrar det till sig i knoppen.
Jag förstår.
Jag ska hålla ögonen öppna.
Ta för dig i kylen. Och det finns te och kex i skafferiet.
Tack, vännen.
- Ska du inte ringa polisen? - Varför det?
Du har en våldsam galning i din lägenhet.
Du skulle också bli galen om din själ var borta.
Vill du ha nåt? Jag har helt glömt bort att äta.
- Nej tack. - Mums...
Hejsan. En, tack.
- Kyckling, lamm eller vegetarisk? - Vegetarisk.
- Vad vill du ha på? - Det kan kocken själv få välja.
En vegetarisk pita med allting på.
En zenmunk beställde ett pitabröd. Vet du vad han sa?
- "Ett med alltet, tack." - Den hade du hört.
Men inte jag.
Det här ser jättegott ut. Vad är jag skyldig dig?
- Inget alls. - Nämen?
En vacker kvinna med god aptit. Du gör mig glad att leva. Smaklig måltid.
Det här kan vara det godaste jag har ätit. Du måste smaka, Sexton. Smaka!
- Nu borde jag kunna gå hem. - Vad menar du?
Min kompis och hennes tjej bad mig gå ut så att de kunde...
Ha sex? Vad gulligt av dig.
Men jag vet inte hur lång tid det tar.
- Hur länge har de varit ihop? - Typ tre veckor.
Då kan det ta ett tag.
Taxi!
Vad gör du nu?
Jag har en hel lista med saker som jag vill göra.
Som vadå?
Gå på operan eller filminstitutet.
Dricka chai i kön till Dishoom.
Och sen gå på fest och kanske efterfest...
Och sen vill jag äta engelsk frukost på Regency Café.
Och så lovade jag ju att hitta Tokiga Hetties själ. Hur låter det?
Mycket att hinna med på en kväll.
Utmaningen antagen!
Kom!
Nej.
- Varför inte? - För att jag inte känner dig.
Och om du inte hoppar in får du aldrig lära känna mig.
Vart ska ni, vännen?
Vart vill du åka, Sexton?
- Hem. - Och var ligger det?
Det går inte. Hans kompisar har sex där.
- Så trevligt! - Ja.
Nån annanstans du vill åka?
Jag... har ingen aning.
Det är människans dilemma.
- Vart vill du köra oss? - Jag?
Ja, ta det första du kommer på.
Lite grönska sitter alltid bra. Ska vi ta en sväng genom parken?
- Det blir perfekt. - Hoppa in.
- Men operan och Dishoom, då? - Dit kommer vi tids nog.
Som min storebror skulle säga är vissa destinationer oundvikliga.
Du först.
Får jag fråga en sak?
- Är det nåt personligt? - Väldigt.
Bra. Fråga på.
Vad tycker du gör livet värt att leva?
Ja, du...
Min syster Maggie...
...skulle säga män.
Men för egen del...
...är det precis efter nattskiftet,
när solen går upp
och jag har London helt för mig själv.
Och för ett ögonblick känns allting möjligt.
Det var fint.
Och du, Sexton? Vad gör livet värt att leva?
När kompisen man bor med slutar ha sex så att man får komma hem.
- Det var allvarligt menat. - Det var allvarligt svarat.
- Ni två förtjänar en utekväll. - Det låter som visdom i mina öron.
Vad föreslår du?
Undercut Club ligger här borta.
- Undercut Club... Har du varit där? - Jag har aldrig haft det nöjet.
Det är ingen förlust, tro mig.
Har du varit där?
Mitt ex släpade dit mig på 80-talskvällar.
Och 00-talskvällar.
Inte 90-talskvällar?
- Är det kul? - Om man gillar sånt.
Om man gillar att ha kul?
Om man gillar folkmassor, dyr bar
och påtända kvasicyberpunkare som hämtade ur en dålig film.
- Nu blir jag faktiskt sugen. - Ja, jag med.
- Vill du följa med? - Gärna, men jag jobbar ju.
Jag kör dit er, då?
Ja, tack.
- Vad är jag skyldig? - Inget. Jag bjuder.
Menar du det? Tack.
- Tacka, Sexton. - Ja...
- Tack, men... - Är det nåt problem?
Taxichaufförer i London brukar inte direkt bjuda på gratis skjuts i rusningstid.
Nej, jag vet. Men det är nåt med henne. Jag gillar henne.
Men om det stör dig så kan du ju ge mig 60 pund.
- Okej. - Tack.
Du verkar aldrig behöva betala för nåt. Hur är det att leva gratis?
Ingen lever gratis, Sexton. Särskilt inte jag.
Jag har 20 pund och 2 pence. Räcker det för att komma in?
Ja, för dig. Jag ska inte med.
Varför inte? Är du orolig för att stöta på Sylvie?
- Sylvie? - Ja, ditt ex.
- Hur vet du att hon heter Sylvie? - Jag känner alla. Det är ju mitt jobb.
Varför vill du inte följa med mig in?
För att det här inte är min grej.
- Jag känner ingen här. - Sexton!
Vad gör du här? Skulle inte du ha egentid med Amelia?
- Vi grälade. Jag har messat dig. - Min telefon dog.
Vad grälade ni om?
Är du här med Sexton?
- Ja. - Nej.
- Jag heter... - Didi.
Det här är Didi. - Det här är min lägenhetskamrat Billie.
- Trevligt! Och hur träffade ni varandra? - Sluta flina. Det är inget sånt.
- Jag hittade honom på en soptipp. - Det låter rimligt.
Vad grälade ni om?
Sex. Hon anklagade mig typ för att vara sexberoende.
- Va? - Är du det?
Hon säger att jag bara vill vara ensam med henne
och aldrig träffa hennes vänner. De väntar därinne.
Hon blir så glad att du är här! Hon kanske förlåter mig.
Jag ska inte in.
- Han är orolig för att träffa Sylvie. - Han vill träffa henne.
Så är det inte alls!
Är hon här?
Det finns bara ett sätt att få veta.
Amelia känner dörrvakten, så vi kommer in gratis.
Gratis, så klart...
Kom nu, Sexton. Det är ju min turdag. Och din med!
Nu är jag här. Och kolla vem jag har med mig.
- Sexton! - Hej.
Det här är väl trevligt? En utekväll tillsammans.
Det här är Sextons vän Didi.
Det här är Amelia och Jackie.
Vad fina ni är.
- Vilka härliga handskar! - Tack. Det är vintage.
Du samlar ju på vintagesaker, Sexton.
Jaså, vad samlar du på?
Pocketböcker, skrivmaskiner...
- Leksaker. - Leksaker?
Raketer, racingbilar...
- Det är en blygsam samling. - Synd.
Vi behöver nåt att dricka. Jag bjuder på första omgången.
- Jag följer med. - Nej, stanna här. Jag går.
Sexton ser olycklig ut.
Han är olycklig, och jag kan inte skylla på Sylvie.
Han har en ganska dyster syn på världen.
Det är inte obefogat, med tanke på hur världen ser ut.
Många håller med.
Men inte du.
Jag gjorde det förut.
Men sen träffade jag Amelia.
Jag påstår inte att hon är lösningen. Hon är bara människa, men...
...ibland är en människa allt man behöver för att allt ska kännas bättre.
Människor är underbara.
De är unika.
Letar du efter nån?
- Är Sylvie här? - Var då?
Nej, jag frågade bara.
Vem är Sylvie?
- Sextons ex. - En vän.
Om du kan vara vän med ditt ex säger det mycket om er båda.
- Hon ser mig nog inte som sin vän. - Jaså, var det du som gjorde slut?
Nej.
Förlåt att jag frågade.
- Jag går och hjälper dem i baren. - Vi kommer.
Jag är glad att du är här.
Och förlåt för förut. Billie borde inte ha kört iväg dig.
Jo, hon ville ju vara ensam med dig.
Hon vill bara ligga.
Jag har känt Billie länge. Hon var inte intresserad av sex innan hon träffade dig.
- Har hon bett dig säga det? - Hon skulle döda mig om hon hörde det.
Jag köpte gin och tonic till dig.
- Var inte du sur på mig? - Sexton fick mig på andra tankar.
- Hur mycket blir det för drinkarna? - Vi bjuder.
- Det var snällt. - Sextons vänner är mina vänner.
- Hej, Theo. - Sexton.
- Och vem är du? - Det är min vän Didi.
Theo är... chef här?
DJ, klubbpromotor och er värd för kvällen.
Theo är Sylvies kompis.
Jag fattar. Tack, Theo.
- Ja, tack, Theo. - Tack.
Sexton...
- Hur länge har du känt Didi? - I några timmar.
Tog du med en tjej som du känt i några timmar till en klubb?
Det är inte likt dig, Sexton.
Du känner inte mig, Theo.
Det stämmer inte med Sylvies beskrivning av dig som nån som inte gillar att ha kul.
Inte på ditt sätt.
- Jag sysslar inte med sånt. - Jaså?
Du tjänar bara pengar på att få andra att göra det?
Sylvie blir säkert glad att höra att du har träffat nån.
Nej, Didi och jag är inte...
- Jaha, i så fall... - Du har väl tjej? Natalie.
- Är ni fortfarande ihop? - Visst, men Natalie gör sin grej.
Och jag min.
Det kanske är därför vi fortfarande är ihop.
Härligt ställe. Det har du gjort bra.
- Är allt som det ska? - Förlåt, jag...
Jag kollade bara på din ankh.
Egyptisk, eller hur?
En symbol för döden.
- Motsatsen, faktiskt. Odödlighet. - Just det.
- Faraonerna ville ju ha evigt liv. - En del av dem.
Andra visse bättre. Odödlighet är inte lika kul som det låter.
Det tvivlar jag på.
Om man var odödlig skulle man kunna göra vad som helst.
Man skulle inte behöva vara rädd för nåt.
Eller för nån.
Det behöver man inte vara odödlig för.
- Vet du att det här var ett varuhus förut? - Klubben?
Ja, med lakan, trädgårdsmöbler, leksaker...
Allt finns kvar däruppe. Vi har det till fester.
- Du kan få en rundtur om du vill. - Kanske senare.
Vill du dansa?
Det hade varit trevligt, men jag kom hit med Sexton...
Ja, och Sexton dansar ju inte.
Enligt Sylvie, i alla fall.
Ska vi?
Då så!
Vad är det med dig? Hon gillar dig.
Hon gillar alla.
Jag blir inte klok på om det var på allvar, men hon sa...
Hon tror att hon är Döden.
Va?
Hon tror att hon är en inkarnation av Döden.
Sa hon det?
Fråga henne själv. Det är inget hon hymlar med.
Ja, kanske det. Nån behöver ju rädda henne från Theo.
- Kom och dansa. - Nej.
Enligt Sylvie dansar jag inte.
Motbevisa henne, då.
Du är visst inte en sån som hakar på.
- Nej, det har jag aldrig varit bra på. - Det kräver övning.
Jag gör nog nåt fel.
Ingen här verkar märka eller bry sig om att världen går under.
Eller så är det därför de är här.
Jag vill bara ge upp.
Det menar du inte.
Nej, du har säkert rätt.
Får jag erbjuda ett annat perspektiv?
- Ska du försöka muntra upp mig? - Aldrig i livet. Tvärtom.
Varsågod, i så fall.
Jag hade en vän
som blev sexuellt utnyttjad av sin pappa och hans vänner.
- Herregud. - Ja.
Fasaden var att hon älskade jakt och fiske,
och att det var därför hon åkte med honom och hans kompisar på helgerna.
Han var advokat och en av de andra männen var polisinspektör.
Det fanns ingen hon kunde berätta för.
Så en dag tog hon en av sin pappas jaktknivar
och låste in sig på toaletten och började skära.
Jag vet. Förlåt.
Jag berättar det här bara för att när hon vaknade på sjukhuset
med bandage över hela armarna
och med pappan sittande där, livrädd för att hon skulle berätta,
så var hon ändå glad för att hon levde.
Enligt Theo har visst det här varit ett varuhus förut.
- Han har erbjudit oss en rundtur. - Oss, eller dig?
- Mig, men jag frågar er. - Han har flickvän, så du vet. Natalie.
Gå ni, jag måste dansa.
- Kom nu. Theo väntar. - Theo är ingen bra kille.
Sexton, tror du verkligen att det finns bra och dåliga människor?
Jag är journalist, så jag vet det.
- Och jag har hört saker om Theo. - Som vadå?
Redo för rundturen?
Du har väl inget emot att Sexton följer med?
Inte alls.
Den här vägen.
Det här ser ut som ett förrådsutrymme.
Är det här du brukar ha fester?
Ja, vi har en nu.
- Ge tillbaka den där! - Backa!
Det är inget vapen. Det är en symbol.
Det är ett sigill. Ditt sigill.
Nu bestämmer jag vem som ska leva och dö.
Det fungerar inte så, Theo.
Bäst för dig att det gör det.
Theo! Theo!
Släpp ut oss!
- Hjälp! - Ingen hör dig, Sexton.
Sa du till honom att du är Döden?
Det behövdes inte.
Han har åkallat mig.
Har hela världen blivit galen?
Jag är hemskt ledsen, Sexton.
Det är inte ditt fel.
Jo, faktiskt.
Du varnade mig, men jag var för stursk.
Jag tänkte att det kvittar om nåt händer mig.
Det är ju vitsen med den här dagen.
Jag trodde inte att det skulle gå ut över andra.
Du har inte gjort nån nåt illa.
Tokiga Hettie, då? Nu kanske vi aldrig hittar hennes själ.
- Jag trodde att du bara spelade med. - Nej, så klart inte.
Hon räknar med mig.
Jag har bara några timmar kvar.
Till vadå?
Till att min dag vart hundrade år är över.
Här har vi nåt.
Om det inte biter på dörren så biter det på Theos skalle.
Sexton, lägg bort det där. Du kan göra honom illa.
Säkert att du är Döden?
- Det betyder inte att jag dödar folk. - Inte?
Nej.
Det finns nåt som heter fri vilja. Folk gör egna val.
Folk väljer inte att dö.
Inte vanligtvis.
Det finns krig, svält...
...och sjukdomar.
Jag påstår inte att det inte skulle göra ont att leva.
Men...
...det gör inte ont hela tiden.
Visst?
Nej.
Ibland har man så trevligt att man glömmer att det finns lidande överallt.
Alltid.
Utblottade människor som kämpar för sina familjers överlevnad.
Det tar aldrig slut, vad jag än säger eller skriver.
Hur mycket jag än försöker, så kan jag inte göra nåt åt det.
Och då tänker jag: "Varför bry sig?"
Vilket leder mig till: "Vad är poängen?"
Jag behöver påminna mig om att du bara har varit människa.
Så du vet inte hur det är
att inte kunna känna det där.
Att inte ha en fri vilja.
Har du inte en fri vilja?
Mina syskon och jag har våra plikter.
Och vi utför dem.
Förutom en dag...
...vart hundrade år.
När Döden tar semester?
- Och tillbringar den inlåst i ett förråd. - Tja...
Jag får skylla mig själv som hade planer och förväntningar.
Vilket gör det omöjligt att bara njuta av hur dagen blir.
Det borde jag ha lärt mig vid det här laget.
Vad är det?
Spelkulor.
När Theo kommer tillbaka halkar han på dem,
ramlar - utan att dö - och vi kan smita.
Är det ditt eller mitt liv du försöker rädda?
Helst bådas.
Vilken skillnad en dag gör.
Vad menar du?
Sömntabletterna du har i fickan.
Jag dömer dig inte.
Viljan är fri.
Och idag vill du leva.
Vad fan sysslar du med? Var de där ämnade för mig?
- Var är min ankh? - På Themsens botten. Det funkar fan inte.
- Inte som du tänkte dig. - Det kvittar nu.
Jag har ju dig.
- Och du följer med mig. - Hon är inte Döden.
Han tror mig inte.
Och hur som helst behöver du inte henne. Du har ju makt att döda.
Jag vill inte att hon ska döda nån.
Jag vill att hon hämtar nån.
Natalie.
Kan du hämta henne åt mig?
Det går inte.
Det var mitt fel att hon dog.
Nej, det var det inte.
Natalie festade för hårt en kväll.
Du gjorde allt i din makt för att rädda henne.
Du åkallade till och med mig.
Men det kommer ingen att tro på.
De kommer att tro att jag dödade henne, så klart.
Jag får tillbringa resten av livet i fängelse.
Om du inte tar mig, som du tog henne.
- Nej, Theo. Hör på... - Ta bort pistolen.
- Du tror att jag dödade henne! - Nej, jag lovar. Ta bort pistolen.
Kom inte hit!
Theo...
Han slog i huvudet.
Hämta hjälp. Ring efter en ambulans.
Snälla, hämta tillbaka henne.
När de är borta är det för sent.
Ska du ta mig nu?
Inte idag.
Jag har ledigt idag.
Han klarar sig. Han kan ha hjärnskakning, så han får stanna över natten.
Vi kanske kan hälsa på honom imorgon.
Då är jag inte här.
Nej, just det.
Döden får ju bara en ledig dag.
Det blev inte dagen jag önskade mig,
men antagligen dagen jag behövde.
Och här har vi beviset.
- Gillar du den? - Den är perfekt.
Vad kostar den?
För dig...
Ge henne den, bara. Vi vet ändå att det blir så.
För dig...
30 pund.
30 pund...
Är det äkta silver?
För 30 kan du vara glad att det är metall.
Och den där?
- Hur mycket har du? - 20 pund och 2 pence.
Jag tar punden. Slantarna kan du behålla.
Tack.
Jag hade väldigt trevligt idag.
Var det trevligt att bli pistolhotad?
Nej.
Men det var ju en del av helheten.
Och jag ville ha helheten.
På tal om det...
Du får dem.
Det är allt jag har kvar.
Man vet aldrig när de kommer till användning.
Och...
Den här är till Tokiga Hettie.
Tack.
Det var en jättefin dag.
Det går så fort, bara.
Man vill gripa tag i varje sekund.
Man skulle ge vad som helst för bara en till.
Snälla...
Didi!
Hon är död, vännen.
Du kan inte väcka henne nu.
Gav hon dig de två pencen?
Ge mig dem.
Det är livets pris.
Stackaren.
Hon får bara en dag vart hundrade år.
Det blir inte lättare.
Gav hon dig nåt annat innan hon dog?
Där är du ju.
Jag visste att hon skulle hitta henne.
Min själ.
Det här var Cordelia, min jänta.
Jag var inte Tokiga Hettie då, förstås.
Då var jag Henrietta, och jag bodde i ett fint hus.
Det är länge sen nu.
Allt är borta.
Det är väl bäst att jag gömmer dig igen.
Om hon varit kvar hade jag kunnat be henne lägga den där ingen nånsin skulle leta.
Men ge henne tid, min granna gosse.
Om hundra år kommer hon igen.
Kort därefter kom ambulansen och hämtade henne.
De trodde att det kan ha varit en hjärtattack, men...
Tänk om hon verkligen var Döden.
Det vore väl trevligt om Döden faktiskt var nån,
och inte bara lidande och tomhet.
Nån vänlig, som verkligen gillar människor och är...
...snäll och rolig.
Ingen aning.
- Hej! - Vi var ute och ville titta förbi.
- Mår Sexton bra? - Kom in och se efter.
Vi blev oroliga och Billie sa att du inte kom hem i natt.
Jag ville bara kolla att allt var bra efter vår pratstund.
- Förlåt att vi inte fick möjlighet att... - Nej, det är ingen fara.
Det var så mycket folk där.
Jag antar att du jobbar.
Nej, jag...
Vill du ha en kopp te?
Javisst, om du har tid.
- Mjölk och socker? - Tre sockerbitar.
Var det allt?
Ja.
Hur var det?
Det var underbart.
Fullt av människor.
Jag fick andas, äta och dansa.
Jag önskar bara att det inte hade behövt ta slut.
Det tar alltid slut. Det är det som gör det värdefullt.
När man får leva, om så bara för en dag...
...så finns det ju bara ett sätt att sluta leva.
Ja, det är väl så.
Var det värt det?
Jag önskar att det hade fått vara för evigt.
Ta min hand.
Undertexter: Karl Hårding