EN NETFLIX-SERIE
KAPITEL 2: UPERFEKTE VÆRTER
Jeg skrev logbog et stykke tid.
En krønike over det, der skete i dit fravær.
Langsomt begyndte ordene at blegne.
Lidt efter du forsvandt,
blev alle bøgerne i biblioteket til indbundne bind med blanke sider.
Så forsvandt hele biblioteket.
Jeg fandt det aldrig.
Og dog blev du, mens andre flygtede,
kongelig bibliotekar af et forladt kongerige.
Jeg følte mig ikke forladt.
Jeg vidste, du kom tilbage.
Du må hvile dig, herre.
Og spise og så hvile lidt mere,
så får du din fulde styrke igen.
Nej.
Ikke uden mine ting.
Dine ting?
Mit sand, min hjelm, min rubin.
Hvad er der sket med dem?
De blev taget fra mig.
Af mine fangevogtere.
Og så taget fra dem.
Jeg ved ikke hvorhen.
Eller hvad jeg er uden dem.
Assalam 'alaikum, kære. Hvordan går det?
Du gætter aldrig, hvad jeg ser på.
Det er en Caravaggio.
Og det kan blive din Caravaggio for 22 millioner.
Ja, selvfølgelig må du tænke over det, men ikke for længe.
Giovanni, det er Josiane.
Jeg hader at forstyrre dig på arbejdet,
men jeg har lige fået endnu en af Vasari-bøgerne.
Ja, meget flot.
Sig til formanden, at madam Daudet ringede.
Ja, jeg venter.
Bernard, jeg fandt det.
Og det er i exceptionel stand.
Honjo Masamune.
Hallo?
Sikke et sted, du har her, Ethel.
Hvem er du?
Hvordan kom du ind?
Det var let at komme ind. Det svære var at finde dig.
Du har fået folk til at tro,
at Ethel Cripps ikke eksisterer.
Ikke godt nok.
Jeg er ikke "folk."
Hvad er du så?
Husker du det væsen, Roderick Burgess holdt indespærret i kælderen?
Drømmenes konge?
Er du en af hans?
Jeg er min egen nu.
Med din hjælp forbliver jeg det.
Hvorfor behøver du mig?
Fordi han er ude af buret, og han kommer efter os.
Dig og mig.
Hvorfor mig? Jeg har ikke gjort ham noget.
Men det gjorde du, Ethel.
Du stjal fra ham.
Der er kun en sikker måde at finde mine ting på.
Jeg må hidkalde Tre-i-en.
Så vidt er vi ikke nået.
Hævngudinderne ser fortid, nutid og fremtid, og de ved alt.
Ja, men de taler i gåder.
De siger aldrig det, man vil vide,
kun ting, man aldrig burde vide.
Måske kunne du bede en af dine søskende om hjælp denne ene gang.
Skæbne ville vide, hvor dine ting er, eller Begær…
Mine søskende har deres egne riger at sørge for, jeg har mit.
Vi blander os ikke i hinandens affærer.
Måske ikke du, men de har i hvert fald gjort det.
Måske kunne du fortælle dem, hvad der skete med dig denne ene gang.
Jeg er ret sikker på, de ved, hvad der skete med mig.
Og ikke en kom for at hjælpe mig.
Hævngudinderne er ikke billige.
De koster en formue.
Og lige nu kan jeg ikke finde styrke nok til at hidkalde dem
og slet ikke betale dem.
Medmindre…
Er der stadig noget af mit her i Drømmeland?
Noget, som jeg skabte?
Du skabte det hele.
Nej, noget, der forblev intakt.
Der stadig kunne indeholde et fragment af min styrke i sig.
Noget, jeg kan absorbere.
Der er en ting.
Gregory, kom så ned derfra.
Du glider og slår dig!
Sådan.
Der er han.
Er du sikker?
God dreng, Gregory. God gargoil.
Kain, skynd dig herhen.
Møgirriterende møgbunker.
-Kain. -Hvad vil du, tumpe?
-Kan du ikke se, jeg har travlt? -Vi har gæster.
Hvad?
Hvor?
Kain.
Abel.
Lord Morpheus.
Du er tilbage.
Endelig.
Jeg sagde jo, han kom tilbage.
Jeg tvivlede ikke.
Kom ind, herre.
Også du, Lucienne. Til Mysteriehuset.
Eller til Hemmelighedshuset. Jeg har te.
Jeg har te og småkager.
Mine herrer, desværre er dette ikke et høflighedsvisit.
Hvad er der sket?
-Er der noget galt? -Hvad er det?
For Drømmelandets skyld
må jeg tage en gave tilbage, som jeg gav jer.
Ja, herre.
Alt vores er dit.
Det hele.
Bare sig frem.
Der må være en anden måde.
Bare der var.
Men Drømmelandet må gendannes.
Du siger det, som om vi ødelagde det.
Som om vi forsvandt i et århundrede.
-Kain. -Du forglemmer dig, Kain.
Nej, herre. Du glemte os.
Ved du, hvad vi allerede har mistet,
mens vi ventede på, at du kom igen?
Hvad I har mistet?
Svaret er nej.
Jeg spørger ikke jer.
Jeg spørger Gregory.
Jeg behøver hjælp.
Gregory, stop. Nej.
Tag mig i stedet. Eller Abel.
-Tag mig, lord Morpheus. -Det kan jeg ikke.
Jeg kan kun absorbere det, som jeg har skabt,
og Gregory begyndte som et mareridt.
Ja, men han er en af os nu.
Det er ikke fair.
Nej, det er det ikke.
Du er en god dreng.
Du behøver ikke gøre det.
Det er ikke fair.
Du har tjent dette kongerige ærefuldt.
Du vil blive savnet.
Kom, Lucienne.
Vi har arbejde at gøre.
Held og lykke, herre.
Klynkende fedterøv.
Jeg kan se, at du har forvandlet tyveritalentet til en succesrig karriere.
Jeg stjæler dem ikke. Jeg er mellemhandler.
Beholder du intet selv?
Nej.
Ikke engang Drøms ting?
Han vil sikkert have dem.
Det gætter jeg på, du også vil.
De ting virker ikke for mig.
De er lavet af samme stof som jeg.
Så hvorfor er du her?
For at se om vi kan hjælpe hinanden?
Jeg kunne vise deres brug.
Og gøre hvad?
Få ham til at forsvinde. For altid, denne gang.
Skal jeg dræbe drømmenes konge?
Ja. Du kan klare det. Det ved jeg, du kan.
Du skal bare lytte og stole på mig.
Så dør vi begge,
for jeg har dem ikke.
Det er en skam.
Mon din søn ved, hvor de er?
Hvordan har John det nu om dage?
Hvad tror du, Drøm vil gøre mod Roderick Burgess' søn?
Så jeg beder dig en gang til for din søns skyld.
Hvor er tingene, Ethel?
Er du sikker på, du er klar til det her, Deres Majestæt?
Det er et stykke tid siden, du navigerede disse vande.
Tror du, at jeg har glemt hvordan?
Nej, men…
Jeg kan ikke bede Hævngudinderne om hjælp uden at give dem noget til gengæld.
Der er intet tilbage at give fra Drømmelandet.
Jeg må samle mit offer fra andres drømme.
Jeg forstår.
Det er bare, at i dit fravær
er disse vande blevet mere dystre, forræderiske, farlige.
Disse vande er en del af mig, som jeg er en del af dem.
Gregorys offer vil ikke være forgæves.
Du havde ret, Lucienne.
Drømmene og mareridtene genkender ikke længere deres herre.
Jeg vil minde dem om det og tage det fra dem, som jeg behøver.
Da man mødes med Hævngudinderne ved et vejkryds,
finder jeg et i drømmene hos en cambodiansk bonde.
Den hængte mand repræsenterer overgivelse og opofrelse for almenvældets bedste.
Galgen kommer fra en ung, japansk cinefil,
hvis hoved er fyldt med britiske gyserfilm.
Slip!
Strømmene er stærkere og hurtigere, end jeg husker.
Jeg må fokusere.
Åbne øjnene og se, hvad Hævngudinderne kræver.
En slange, et symbol på transformation,
på liv, død og genfødsel.
Jeg har samlet mit offer.
Nu er det op til Hævngudinderne.
Jeg, lord Morpheus,
Drøm af de endeløse hidkalder
Hævngudinderne,
de Tre-der-er-en,
den Ene-der-er-tre.
Hekate.
Morpheus, det er længe siden.
Du ser tynd ud, søde.
Spiser du? Er du sulten?
Det er han, men ikke efter mad.
Se på ham. Han vil have noget.
I har gennemskuet mig.
Jeg vil have noget.
Jeg behøver hjælp.
Hjælp?
Hør ham lige.
Som du hjalp os mod Circe?
Circe er for længst glemt, søster-selv.
Og han har gode ting med.
Du må stille os tre spørgsmål.
Og få et svar fra hver af os.
Tak.
Mit første spørgsmål.
Jeg havde en læderpose fyldt med sand.
Hvor er den?
Den blev solgt i London.
Sidst købt af en magiker, der hed…
Johanna Constantine.
Constantine…
Jeg kendte en Constantine, men det var for 300 år siden.
Du sagde "sidst købt." Har hun stadig sandet?
Drøm, du ved bedre end det.
Du fik et spørgsmål, et svar.
Undskyld.
Mit andet spørgsmål.
Fortsæt, kære.
Min hjelm. Hvad skete der med den?
Den blev byttet væk til en dæmon
for Beskyttelsesamuletten.
Til hvilken dæmon?
Et spørgsmål, et svar, kære.
Sidste spørgsmål.
Min rubin, hvem holder den nu?
Din juvel blev overdraget fra en mor til en søn.
Hvor er de nu?
Du har stillet dine spørgsmål!
Herre, du gav det ikke til Hævngudinderne.
Det var ikke til dem.
Du lytter ikke, vel?
Det gør tiltrækkende mænd sjældent. Det behøver de nok ikke.
Ethel, flirter du med mig?
Du spurgte mig, hvor tingene var, jeg sagde, jeg ikke havde dem.
Jeg finder det svært at tro med din ekstraordinære succes.
Tror du, en kvinde kun kan være succesrig
ved at bruge magi?
Overnaturlig og sexistisk.
Du er virkelig et mareridt, ikke?
Du kan ikke benægte, at tingene hjalp dig.
De har i hvert fald afholdt dig fra at se gammel ud.
Hvem flirter nu?
Da jeg forlod Roderick, byttede jeg sandet og hjelmen for mit liv i Amerika.
Og rubinen?
Rubinen…
Som du ved, har den magten til at opfylde drømme,
men også til at gøre mareridt til virkelighed.
Min søn John tog rubinen fra mig,
og så tog rubinen John.
Hvor er den nu?
Det ved jeg ikke. Jeg vil ikke vide det.
Du lyver, Ethel.
Du behøver ikke lyve.
Faktisk…
…behøver du ikke sige noget.
Dine øjne vil fortælle mig alt, hver tanke, hver følelse.
Du vil fortryde det her. Det lover jeg dig.
Og hvorfor tror du det?
Jeg behøver ikke Drøms ting.
Jeg har mine egne.
Bror.
Tak for den overfladiske grav.
Og for dette her.
Hvem gav dig et æg?
Det gjorde du.
Hvorfor skulle jeg give dig et æg?
Som undskyldning for mord.
Hvornår har jeg undskyldt for at myrde dig?
Kain, se!
Det er en gargoil-unge.
Hvis han tror, at efterlade det væsen her erstatter Gregory…
Tror du, han kom fra lord Morpheus?
Hvem ellers, tumpe?
Han forsøger at købe os med en gargoil-unge.
Eller han er lige så ked af at miste Gregory, som vi er.
Han er ret sød, ikke?
Jeg tror, jeg vil kalde ham… Irving.
Irving?
Du kan ikke navngive en gargoil "Irving," skvatmikkel.
Jeg kan lide Irving.
Gargoil-navne begynder altid med et G.
Gormogon, Gladstone, Ganymede…
Godt så. Girving.
-Girving? -Det begynder med et G.
Det skal ikke være Girving. Det kan være Goldie, Goldie er…
Frøken Dee. Hej. Jeg er Jackie.
Jeg ledsager dig i dag. Kunne du tage denne på, tak?
Tak.
-Hej Sam. -Hej Jackie.
-Jeg overlader dig til Sam. -Tak, Jackie.
Velkommen tilbage.
Tak, Sam.
Hej Johnny.
Hej mor.
Hvordan har du det? Har du det godt?
Det samme som altid. Keder mig lidt. Stærkt medicineret.
Dagene er ens i fængslet.
Hospital, John, ikke fængsel.
Hvis det behager dig at tro det.
Hvad sagde lægerne?
Hvordan går terapien?
Er det sådan, du spørger, om jeg har tilgivet dig?
Du har det fint, ikke, skat?
Du er kommet langt.
Jeg er stolt af dig.
Prøver du at overbevise mig eller dig?
Jeg forsøger at føre en samtale med min søn.
Vi må tale sammen.
Det går sjældent godt.
Måske burde jeg bede vagten være dommer.
Vi må tale om rubinen.
Hej Irving. Jeg mener Goldie.
Jeg kalder dig Goldie for Kains skyld,
men jeg tænker på dig som Irving i hjertet.
Han kan ikke lade være.
Det er den, han er. Det er dem, vi er.
Den første morder, det første offer.
Det er vores historie.
Ved du, hvad en historie er?
Skal jeg fortælle en?
En hemmelig historie.
Det er en historie om to brødre, der elskede hinanden højt.
Og de var søde mod hinanden.
Søde og rare.
Og broderlige, ikke?
Og den ældre bror gjorde aldrig den yngre bror fortræd.
Og de boede ikke i to huse. De boede sammen i det samme hus.
Og de ville være… lykkelige.
Det er okay at blive myrdet. Gør det Kain glad, så…
Hvad er brødre til for, ikke, lillebror?
Kom så.
Skal vi sige godmorgen til Kain?
Jeg klarer mig.
Han myrder mig normalt ikke før frokost.
Han er ikke morgenmand.
Som mig. Eller dig tilsyneladende.
Må jeg spørge, hvor du skal hen, herre?
London.
Tilbragte du ikke de sidste 100 år der?
Undskyld. Hvorfor London?
Sandet blev solgt der.
Når jeg har fået det igen, finder jeg min hjelm.
I Helvede.
Åh nej.
Vil du gøre mig en tjeneste, før du går?
At tage en ravn med dig.
Ikke flere ravne.
For min skyld.
En ravn kan rejse mellem rigerne.
-Informere mig… -Jeg behøver ingen oppasser.
Jeg er Drøm af de endeløse.
Ja, og Drøm af de endeløse har altid en ravn.
Jessamy var den sidste.
Ligner denne Constantine sin forfader,
vil hun tjene mig godt nok.
Hun er kun et menneske.
Det var Roderick Burgess også.
Hvad kunne gå galt?
Godt. Du er vendt tilbage.
Og lige i tide. Herren bliver glad.
Hvor er Drøm?
Han er væk. Igen. For nuværende.
Han leder efter sine ting, ikke?
Han kommer tilbage.
Så må jeg hellere komme videre.
Hvor skal du hen?
Til den vågne verden.
Til frihed. Du burde prøve det engang.
Drømme og mareridt hører ikke til i den vågne verden.
Jeg passer så fint ind.
Og loyalitet mod din skaber?
Hvorfor? Han er ikke loyal over for os.
Du misforstår ham.
Nej, jeg ser ham for det, han er.
Han er ligeglad med dig. Eller mig.
Han tænker kun på sig selv.
Sit kongerige.
Han må beholde det.
For jeg rejser og kommer aldrig tilbage.
Han kommer efter dig.
Gør han det, kommer han heller ikke tilbage.
Du kan ikke ændre ham.
Du kan heller ikke redde ham.
Tekster af: Toni Spring