EN NETFLIX-SERIE
KAPITTEL 2: UFULLKOMNE VERTER
Jeg førte dagbok en stund.
Registrerte alt som skjedde i ditt fravær.
Men ordene begynte å falme.
En stund etter du dro,
ble alle bøkene i biblioteket fylt av blanke ark.
Så forsvant hele biblioteket.
Jeg fant det aldri igjen.
Men likevel ble du, mens andre flyktet,
den kongelige bibliotekar i et forlatt rike.
Jeg følte meg aldri forlatt.
Jeg visste du kom tilbake.
Du trenger hvile, herre.
Og mat, og kanskje litt mer hvile,
så kommer du til hektene igjen.
Nei.
Ikke uten redskapene mine.
Redskapene?
Sanden, hjelmen, rubinen.
Hva har hendt med dem?
De ble tatt fra meg.
Av mine fangevoktere.
Og så tatt fra dem.
Jeg vet ikke hvor.
Eller hva jeg er uten dem.
Assalam 'alaikum, kjære. Hvordan går det?
Du gjetter aldri hva jeg ser på.
Det er en Caravaggio
som kan bli din for 22 millioner.
Du kan tenke på det, men ikke for lenge.
Giovanni, det er Josiane.
Beklager at jeg forstyrrer deg på jobben,
men jeg har funnet enda en Vasari.
Ja, veldig fin.
Si til formannen at Madame Daudet ringte.
Ja, jeg venter.
Bernard, jeg fant det.
Og det er i usedvanlig god stand.
Honju Masamune.
Hallo?
Litt av et sted du har her, Ethel.
Hvem er du?
Hvordan kom du inn?
Å komme inn var lett. Det vanskelige var å finne deg.
Du har gjort en god jobb
med å overbevise folk at Ethel Cripps ikke finnes.
Tydeligvis ikke god nok.
Jeg er ikke akkurat "folk".
Så hva er du?
Husker du vesenet Roderick Burgess holdt innesperret i kjelleren?
Drømmenes konge?
Er du en av hans?
Nå er jeg min egen herre.
Men din hjelp vil jeg fortsette med det.
Hvorfor trenger du meg?
Fordi han er fri, og han kommer etter oss.
Deg og meg.
Hvorfor meg? Jeg har aldri gjort ham noe.
Jo, Ethel.
Du stjal fra ham.
Det finnes bare én sikker måte å finne redskapene på.
Jeg må påkalle De-tre-som-er-én.
Det har vel ikke gått så langt?
Nornene ser fortid, nåtid og fremtid, og de vet alt.
Ja, men de snakker i gåter.
De sier aldri det du vil vite,
bare ting du aldri burde få vite.
Kanskje du kan be et av søsknene dine om hjelp denne ene gangen.
Dom vet sikkert hvor redskapene dine er, eller Drift…
De har sine riker å ta seg av, jeg har mitt.
Vi blander oss ikke i hverandres saker.
Ikke du kanskje, men det har da hendt at de har gjort det.
Kanskje du kan fortelle hva som har hendt, denne ene gangen…
De vet ganske sikkert hva som har hendt.
Og ingen av dem hjalp meg.
Nornene er ikke billige, vet du.
De koster en formue.
Og nå er jeg ikke sterk nok til å påkalle dem,
langt mindre betale den prisen.
Med mindre…
Er noe av mitt igjen i Drømmeriket?
Noe jeg skapte?
Du skapte alt dette.
Nei, noe som fremdeles er intakt.
Som fortsatt kan inneholde et snev av min makt.
Noe jeg kan absorbere.
Det er én ting.
Gregory, kom ned derfra straks.
Du kommer til å skli og skade deg!
Sånn ja.
Der er han.
Er du sikker?
Flink gutt, Gregory. Flink gargoyle.
Kain, kom fort.
Pokkers piplende piss.
-Kain. -Hva vil du, grauthue?
-Ser du ikke at jeg er opptatt? -Vi har besøk.
Hva?
Hvor?
Kain.
Abel.
Lord Morfeus.
Du er tilbake.
Endelig.
Jeg sa jo at han kom tilbake.
Jeg tvilte aldri.
Kom inn, herre.
Du også, Lucienne. Til Mysteriehuset.
Eller til Hemmelighetshuset. Jeg har te.
Jeg har te og småkaker.
Det er dessverre ikke en høflighetsvisitt.
Hva skjedde?
-Er noe galt? -Hva er det?
For Drømmerikets skyld
må jeg ta tilbake en gave jeg ga dere for lenge siden.
Ja, herre.
Det som er vårt, er ditt.
Hva som helst.
Bare be om det.
Det må finnes en annen måte.
Det skulle jeg ønske.
Men Drømmeriket må gjenreises.
Du sier det som om det var vi som ødela det
eller var borte i over hundre år.
-Kain. -Du glemmer deg, Kain.
Nei, herre, du glemte oss.
Aner du hva vi har mistet allerede
mens vi ventet på deg i alle disse årene?
Hva dere har mistet?
Svaret er nei.
Jeg er ikke her for å spørre dere,
men for å spørre Gregory.
Jeg trenger hjelp.
Stopp, Gregory. Nei.
Ta meg i stedet. Eller Abel.
-Ja, ta meg, lord Morfeus. -Det kan jeg ikke.
Jeg kan bare absorbere noe jeg har skapt,
og Gregory begynte som et mareritt.
Ja, men nå er han en av oss.
Det er urettferdig.
Ja… det er det.
Du er flink gutt.
Du trenger ikke å gjøre dette.
Det er urettferdig.
Du har tjent riket med stor ære.
Du vil bli savnet.
Kom, Lucienne.
Vi har en jobb å gjøre.
Lykke til, herre.
Servile smisker.
Du har visst gjort karriere av tyveritalentet ditt.
Jeg stjeler dem ikke. Jeg selger dem.
Har du noen gang beholdt noe?
Nei.
Ikke engang Drøms redskaper?
Han vil nok ha dem.
Og det vil vel du også?
De virker ikke for meg.
De er laget av det samme som meg.
Så… hvorfor er du her?
For å se om vi kan hjelpe hverandre.
Jeg kan lære deg å bruke dem.
Til hva?
Få ham til å forsvinne. For godt denne gangen.
Vil du at jeg skal drepe Drømmenes konge?
Ja, jeg vet du klarer det.
Du må bare høre etter og stole på meg.
Da er jeg redd vi begge er døde,
for jeg har dem ikke.
Det var synd.
Lurer på om sønnen din vet hvor de er.
Hvordan står det til med John?
Hva tror du Drøm vil gjøre med Roderick Burgess' sønn?
Så jeg spør én gang til, for din sønns skyld.
Hvor er redskapene, Ethel?
Tror du at du er klar for dette, Deres Majestet?
Det er lenge siden du seilte i disse farvannene.
Tror du jeg har glemt hvordan?
Nei, men…
Jeg kan ikke be nornene om hjelp uten å gi dem noe.
Det er ikke noe igjen å gi fra Drømmeriket.
Jeg må finne gavene i andres drømmer.
Jeg forstår.
Det er bare det at mens du var borte,
ble sjøen mørkere og farligere.
Denne sjøen er like mye en del av meg som jeg av den.
Gregorys offer skal ikke være forgjeves.
Du hadde rett, Lucienne.
Drømmer og mareritt kjenner ikke igjen sin herre lenger.
Jeg skal minne dem på det og få det jeg trenger av dem.
Siden man møter nornene ved korsveier,
finner jeg en i drømmene til en kambodsjansk bonde.
Den hengte mann symboliserer overgivelse og offer for et høyere formål.
Galgen kommer fra en ung japansk filmelsker
med hodet fullt av britiske skrekkfilmer.
Slipp!
Strømmen er sterkere og raskere enn jeg husker.
Jeg må fokusere.
Åpne øynene og se hva nornene vil ha.
En slange, symbol på forvandling,
liv, død og gjenfødelse.
Jeg har samlet gavene.
Nå er det opp til nornene.
Jeg, lord Morfeus,
Drøm av De evige,
påkaller nornene,
De-tre-som-er-én…
…Hun-som-er-tre.
Hekate.
Morfeus, lenge siden.
Du ser tynn ut.
Spiser du? Er du sulten?
Det er han, men ikke på mat.
Se på ham. Det er noe han vil ha.
Jeg er avslørt.
Det er noe jeg vil ha.
Jeg trenger hjelp.
Hjelp?
Hør på ham.
Slik du hjalp oss mot Kirke?
Kirke er lenge siden, søster-selv.
Og han har med fine ting.
Du kan stille oss tre spørsmål.
Og få ett svar fra hver av oss.
Takk, mine damer.
Mitt første spørsmål:
Jeg hadde en lærpung fylt med sand.
Hvor er den?
Den ble solgt i London.
Sist kjøpt av en magibruker ved navn…
…Johanna Constantine.
Constantine…
Jeg kjente en Constantine, men det var for 300 år siden.
Du sa "sist kjøpt". Har hun sanden fortsatt?
Drøm, du vet bedre enn det.
Du får ett spørsmål og ett svar.
Beklager.
Mitt andre spørsmål:
Sett i gang, kjære.
Hva skjedde med hjelmen min?
Den ble gitt til en demon,
i bytte mot beskyttelsesamuletten.
Hvilken demon?
Ett spørsmål, ett svar, kjære.
Siste spørsmål.
Hvem har rubinen min nå?
Den ble gitt fra en mor til en sønn.
Hvor er de nå?
Du har stilt spørsmålene dine!
Du ga det ikke til nornene.
Fordi det ikke var til dem.
Du lytter ikke, gjør du vel?
Tiltrekkende menn gjør sjelden det. De trenger vel ikke.
Ethel, flørter du med meg?
Du spurte hvor redskapene er, jeg sa at jeg ikke har dem.
Vanskelig å tro, med din utrolige suksess.
Tror du at en kvinne bare kan lykkes
ved å bruke magi?
Overnaturlig og sjåvinistisk.
Du er virkelig et mareritt, hva?
Du kan ikke nekte for at redskapene hjalp deg.
De sørget for at du ser ung ut for alderen.
Hvem flørter nå?
Da jeg forlot Roderick, byttet jeg sanden og hjelmen for mitt liv i USA.
Og rubinen?
Rubinen…
Som du vet, kan den oppfylle drømmer,
men også mareritt.
Sønnen min, John, tok rubinen,
og så tok rubinen John.
Hvor er den nå?
Vet ikke. Vil ikke vite det.
Du lyver, Ethel.
Du trenger ikke å lyve.
Faktisk…
…trenger du ikke å si et ord.
Øynene dine vil fortelle meg alt, hver eneste tanke og følelse.
Du kommer til å angre. Det lover jeg deg.
Hva får deg til å tro det?
Jeg trenger ikke Drøms redskaper.
Jeg har mine egne.
Bror.
Takk for at du begravde meg så grunt denne gangen.
Og… for dette.
Hvem ga deg et egg?
Du.
Nei. Hvorfor skulle jeg gi deg et egg?
En unnskyldning for å drepe meg.
Når har jeg noensinne sagt unnskyld for å drepe deg?
Kain, se!
Det er en gargoyleunge.
Hvis han tror den skapningen gjør det godt igjen…
Tror du den er fra lord Morfeus?
Hvem ellers, treskalle?
Han prøver å kjøpe oss med en gargoyleunge.
Eller han er like lei seg for tapet av Gregory som vi er.
Han er ganske søt, ikke sant?
Jeg vil kalle ham… Irving.
Irving?
Du kan ikke kalle en gargoyle "Irving".
Jeg liker Irving.
Gargoylenavn begynner alltid på G.
"Gormogon, Gladstone, Ganymede…"
Ja vel, da. Girving.
-Girving? -Det begynner på G.
Det må ikke være Girving. Det kan være Goldie. Goldie er…
Miss Dee. Hei. Jeg er Jackie.
Jeg skal følge deg inn i dag. Kan du ta på denne?
Takk.
-Hei, Sam. -Hei, Jackie.
Jeg overlater deg i Sams kapable hender.
Velkommen tilbake.
Takk, Sam.
Hallo, Johnny.
Hallo, mamma.
Hvordan går det med deg, Johnny?
Samme som alltid. Kjeder meg litt. Tungt medisinert.
Alle dager er like i fengsel.
Sykehus, John, ikke fengsel.
Hvis du foretrekker å tro det.
Hva sa legene?
Hvordan går behandlingen?
Er det din måte å spørre om jeg har tilgitt deg?
Du har det fint, ikke sant, vennen?
Du har kommet langt.
Jeg er stolt av deg.
Prøver du å overbevise meg eller deg selv?
Jeg prøver å ha en samtale med sønnen min.
Vi må snakke sammen.
Det ender sjelden bra.
Kanskje jeg bør be vakten komme inn og være dommer.
Vi må snakke om… rubinen.
Hallo, Irving. Goldie, mener jeg.
Jeg sier Goldie for Kains skyld,
men innerst inne tenker jeg på deg som Irving.
Han kan ikke noe for det.
Det er slik han er. Det er slik vi er.
Den første drapsmannen. Det første offeret.
Det er historien vår.
Vet du hva en historie er?
Skal jeg fortelle en?
En hemmelig historie.
Den handler om to brødre som var veldig glade i hverandre.
De var veldig snille mot hverandre.
Snille og gode.
Og broderlige, ikke sant?
Og storebroren gjorde aldri noensinne lillebroren noe vondt.
Og de bodde ikke i hvert sitt hus. De bodde sammen. I det samme huset.
Og de var… lykkelige.
Jeg har ikke noe imot å bli drept. Om det gjør Kain lykkelig, så…
Hva har man brødre til, lillebror?
Kom nå.
Skal vi si god morgen til Kain?
Det går bra.
Han pleier ikke å drepe meg før lunsj.
Han er ingen morgenfugl.
Som meg. Eller deg, tydeligvis.
Hvor skal du, herre?
London.
Har du ikke akkurat vært der i 100 år?
Unnskyld. Hvorfor London?
Sanden ble solgt der.
Når jeg har fått den tilbake, skal jeg finne hjelmen.
I helvete.
Kjære vene.
Så vis meg en gunst, før du drar.
Ta med deg en ravn.
Ingen flere ravner.
Om ikke for deg, så for meg.
En ravn kan reise mellom rikene.
-Holde meg oppdatert… -Jeg trenger ingen vokter.
Jeg er Drøm av De evige.
Ja, og Drøm av De evige har alltid en ravn.
Jessamy var den siste.
Hvis denne Constantine er som forfaderen sin,
vil hun tjene meg vel.
Hun er bare et menneske.
Det var Roderick Burgess også.
Hva kan gå galt?
Så bra. Du er tilbake.
Akkurat i tide. Herren blir fornøyd.
Hvor er Drøm?
Han er borte. Igjen. For øyeblikket.
Han leter etter redskapene sine, ikke sant?
Han kommer tilbake.
Da får jeg komme meg av gårde.
Hvor skal du?
Til den våkne verdenen.
Til friheten. Du burde prøve det en gang.
Drømmer og mareritt hører ikke hjemme der.
Jeg passer godt inn.
Ingen lojalitet til din skaper?
Hvorfor skulle jeg ha det? Han har ingen til oss.
Du misforstår ham, Korinteren.
Nei, jeg ser ham som han er.
Han bryr seg verken om deg eller meg.
Han bryr seg bare om seg selv.
Riket sitt.
Han kan få det.
For jeg drar og kommer ikke tilbake.
Han kommer etter deg.
Hvis han gjør det, kommer ikke han tilbake heller.
Du kan ikke forandre ham.
Du kan ikke redde ham heller.
Tekst: Gry Viola Impelluso