SERIÁL NETFLIX
KAPITOLA 3: AŤ SE TI O MNĚ ZDÁ
Johanno!
Astro. Přišla jsem, jak jsem dostala tvůj vzkaz. Co se děje? Co se stalo?
Musíme jít. Musíme odtud hned pryč!
Půjdeme. Řekni mi, co se stalo.
Řekl, že to byla nehoda, jako když umřela máma.
Kde je?
CASANOVA UVÁDÍ - UTEČ, HNED! ČTVRTEK 22. ČERVENCE
Loguu.
SATANSKÉ RITUÁLY
Ahoj, Johanno.
Cos to sakra udělal?
Jen jsme se trochu bavili.
Trochu jste se bavili?
Přivolávali jste pro zábavu démony?
- Jací „my“? Kde jsou ostatní? - Musí být ještě uvnitř.
- V klubu? - Nechoď tam, to pro tebe není.
Sakra že ne.
Ale někdo po tobě musí uklidit.
Půjdu s tebou.
Věř tomu nebo ne, zlato, bezpečnější je to tady s tvým otcem.
VÝCHOD
Dobrá, slečno. Jsme tady.
LONDÝN, VELKÁ BRITÁNIE
Omlouvám se, dlouhý den.
Můj právě začíná.
Mám pocit, že můj taky.
Johanno Constantineová.
Ukaž se, hotová modelka.
Co tady děláš, Hettie?
Totéž co ty, řekla bych.
Přichází, že?
- Kdo? - Ty víš kdo.
Morfeus.
Vykladač snů.
Však víš. Sandman se vrátil.
Sandman?
Ten, co uspává děti?
To je báchorka, Hettie.
Není to žádná báchorka, slečinko.
Je zpátky a chce svůj písek.
To je dobré vědět. Jdu do práce.
Uvidíš. Já to vím.
Je mi 280 let a vím to.
Constantineová.
My se známe?
Máme spolu co dělat, vy a já.
Musíte do fronty.
Bůh nepočká.
Eriko.
Jsi tady! Díkybohu.
Ale není to laskavost. Dostanu zaplaceno, nebo jdu spát.
Ovšemže dostaneš zaplaceno.
Je to čistě profesionální návštěva.
Pokud si potom nedáš drink.
Řekni mi, co se děje. Proč jsi mě zavolala?
Obvyklý důvod. Duše v nouzi.
Co je zač?
Záleží na tom?
I když ti zdvojnásobím honorář?
ŘÍMSKÝ RITUÁL
Ztrojnásobím?
Její rodina na to má.
Pokud patří ke královské rodině, odpověď zní ne.
S tou jsem hotová. Řekla jsem královně…
Královna neví, že je tady.
Je to princezna?
Přišla asi před hodinou
a chtěla, abych je oddala, než to zjistí v paláci a tisk.
Proč, koho si bere?
- Kevina Brodyho. - Toho fotbalistu?
- Je to šmejd. - Ale fešák.
To, že si princezna s univerzitou
chce vzít nějakého burana,
- neznamená, že potřebuje exorcistu. - To není vše.
Promluv si s ní a uvidíš.
- Ne, královská rodina znamená riziko. - Ale…
Když se něco zvrtne, zbude mi mrtvá princezna,
démon na útěku a nikdo mi nezaplatí.
- Zatraceně! - Kristepane.
- Co mi to děláš? - To je ona?
Necítíš tu síru?
- Kde je? - Děkuju. Je v mé kanceláři.
Budeš potřebovat Římský rituál.
Nemůžu na ni vyrukovat s latinou.
Byla zavřená, nebo proč takhle vyvádí?
Vyvádí tak, protože ji posedl démon.
Můžeme ji aspoň nejdřív omámit? Opít ji, trochu ji svázat?
Je z britské královské rodiny.
Ti tohle milují.
Nějaké další nápady?
Jo.
Sundej si vršek.
Berete si, princezno, tohoto…
Ano.
Počkej, víš naprosto jistě, že to chceš udělat?
Proto jsem řekla „ano“, Kevine.
Chci říct, určitě nechceš velkou královskou svatbu století?
S královnou, fotografy a tak?
Chci jen tebe.
Pokračujte, prosím.
- Berete si, Kevine… - Ano.
Tak opakujte po mně.
Promiň, držím půst.
Pro případ, že by tam byli fotografové. Chápeš, ne?
- Na tom nesejde. - Pokračujte.
Pardon, můžeme…
Budeš zvracet? Kevine?
Budeš během naší svatby zvracet?
Kevine.
Eriko!
S démonem jsi měla pravdu, s hostitelem ne.
- Zatraceně. - Odveď ji.
Bože! Kevine…
Pojďte, zlato. No tak.
Pojďte se mnou.
Ty… moc mluvíš.
- Řekni mi své jméno a přestanu. - Proč bych to dělal?
Když jsou mnohem zábavnější způsoby, jak tě zarazit.
Jmenuje se Agilieth.
Lichotí mi, že si mě pamatuješ,
lorde Morfee, po takové době.
Lord Morfeus?
Ano.
Přiznávám ale, že jsem tě bez tvé přilby skoro nepoznal.
Rád bych věděl, kde by mohla být.
Nejspíš v pekle, u démona, který ji vyhandloval.
Ano, ale u kterého? Dej mi princeznu, a řeknu ti to.
Počkat.
Fajn!
Řeknu ti, kde je tvá helma, jen mě neposílej zpět.
Constantineová. Dost!
Přikazuji vám to!
- Nařizuje vám to Sen z Věčných! - Dost!
Zmiz a vrať se zpátky do pekla.
Nemáte ponětí, co jste udělala.
Ale mám.
Ztrojnásobila jsem si honorář.
Komu to mám naúčtovat? Anglikánské církvi, nebo Buckinghamskému paláci?
- To je test? Zkoušíš mě? - Ne.
Obvykle si dáváš pozor, aby ses o tom nezmínila.
Asi ti to doktoři zakázali.
Tak proč teď? Co se stalo?
Okradla jste ho.
Nic se nestalo. Jen jsem…
Myslíš, že nepoznám, kdy lžeš?
Podívej, řekněme, že mám z dobrého zdroje,
že si majitel toho rubínu přijde pro něj i pro ty, kdo mu ho ukradli.
Takže pro tebe.
- Tys mu ho ukradla. - A tys ho ukradl mně.
Ty jediný víš, kde je.
On přijde, Johne.
Tohle říkáš už roky.
Ano, ale tentokrát to…
Kdykoli jsme se stěhovali do jiného města a měnili si příjmení,
nebylo to proto, že by nás tvůj tehdejší přítel mlátil,
ale protože přicházel Sandman…
- Snažila jsem se tě chránit. - Před kým?
Před Sandmanem?
Nebo před mým otcem?
Johne, řekla jsem, že tvůj otec zemřel, když jsi byl nemluvně.
Ano. To taky říkáš léta,
ale ty lžeš o všem, lhaním se živíš.
Jsi Ethel Crippsová, Ethel Deeová, madam Daudetová,
a já jsem evidentně John Burgess.
Kdo ti to řekl?
Jediné dobré na vězení je,
že máš spoustu času na čtení,
a podle Dějin rituální magie v Anglii
ten rubín kdysi patřil Rodericku Burgessovi, soku Aleistera Crowleyho.
Taky si vydržoval milenku,
Ethel Crippsovou.
Můj otec nezemřel, když jsem byl nemluvně, že?
Můj otec byl Roderick Burgess.
Tvůj otec byl šmejd, který chtěl, abych šla na potrat.
To je možná první upřímná věc, cos mi kdy řekla.
Mám ti dát ten rubín?
Tak mi řekni všechno.
A tentokrát pravdu.
Jo. Vévoda s vévodkyní si jedou pro princeznu.
Chudinka.
Vážně se zdála posedlá.
Byla.
To dělá láska.
Tvůj nový muž není nehezký.
Není můj muž. Není ani muž.
Tak kdo je?
Je Věčný.
Řekla jsem Sandman, a myslela jsem zatraceného Sandmana.
Je dobře, že jste zpátky, pane.
Nedejte se jí zmást.
Babička mi o vás hodně vyprávěla.
Znám vaši rodinu po staletí.
Pak víte, že nikomu z nás se nedá věřit.
Co ode mě chcete?
Vlastníte něco, co patří mně.
Kožený měšec s pískem.
Potřebuju ho zpátky.
Ten byl váš?
Koupila jsem ho ve výprodeji, ani mi nešly rozvázat šňůrky.
Kde je?
- Netuším. Může být kdekoli. - Musíme ho najít.
Musíme? Proč?
Protože bez něj má říše přestane existovat,
a zmizí-li sny, potká totéž lidstvo.
Bez urážky, ale… docela bych se beze snů obešla.
Už dlouho jsem se pořádně nevyspala.
Ani se nevyspíte.
Dokud nenajdeme ten písek.
Musíme jít, hned.
Vychází vám obvykle ten přístup? Prostě se objevíte a rozkazujete lidem?
Ano.
Dobře.
- Pomohu vám. - Fajn.
- Hned zítra ráno, a pracuji sama. - Ne.
Nebudete mě s přítelem špehovat po celém Londýně.
- S přítelem? - Není ten havran váš?
- Podle babičky měl Sen vždy havrana. - Už ne.
Kdo jsi?
Jak se jmenuješ?
Matthew, pane.
Matthewe, řekl jsem Lucienne jasně,
že tentokrát havrana nepotřebuju.
Jo, řekla mi o tom.
- Až budu potřebovat pomoc, řeknu si o ni. - Vlastně ji…
Utíká, pane…
Vidíte, proto potřebujete havrana.
Vrať se do Snění, Matthewe.
Ukradla jsem ty nástroje jen proto, že jsem myslela, že nám pomohou.
Pak po nás šli otcovi muži, tak jsem rubín schovala
a ostatní vyměnila…
za tohle.
Amulet ochrany.
Ten mě celá ta léta držel naživu.
Ale tebe neochrání.
Proto potřebuju ten rubín, Johne.
I kdybych ti řekl, kde je, nebyl by ti k ničemu. Změnil jsem ho.
Teď funguje jenom mně.
Jestli mi nevěříš, zkus ho použít. Uvidíš, co se stane.
Nemám v úmyslu ho použít, Johne.
Chci, abychom mu ho vrátili.
- Možná nám odpustí. - Možná.
Ale možná bychom se neměli zbavovat klenotu,
který plní sny,
když ho můžeme použít, abychom si vysnili svět bez Sandmana.
Mohli bychom začít znovu.
Jsem zpátky.
Ano, přestože jsem tě poslal pryč.
Nemůžu. Já… Šéfová mi řekla…
Lucienne není tvým pánem.
Říkala, že to řeknete.
Víš, kdo jsem?
Ne docela, ale…
Nevím ani, kdo jsem já.
Před pár hodinami jsem zřejmě ve spánku zemřel,
a teď jsem pták.
Míval jsem palce. Teď mám tyhle věci.
Ano. A musíš je použít, aby ses vrátil do Snění.
- Tento svět není bezpečný. - Myslíte, že to nevím?
Žil jsem tu celý život. Proto vám mě Lucienne poslala na pomoc.
To chtěl i můj poslední havran.
Jo? Kde je teď?
Jmenovala se Jessamy.
Zemřela. Když se mi snažila pomoct.
To je mi líto.
Podívejte, nechte mě aspoň pomoct vám najít tu ženu.
Pokud spí,
máme asi tak pět šest hodin, než bude zase v pohybu.
Pokud spí, vím přesně, kde ji najdu.
Johanno!
Astro! Vrať se, hned!
- Ne! - Astro!
Ne!
Nepouštěj se!
Astro!
Ne!
Do háje.
Jak jste mě našel?
Něco se vám zdálo.
Ale nebyl to jen sen, že?
Je to vzpomínka.
Není divu, že nespíte.
Možná si to nezasloužím.
Třeba ne.
Ale mohl bych ji zahnat.
Pokud vám pomohu najít váš písek.
Ale tady něco najít možná chce víc magie,
než dokážete shromáždit.
Zajdu do kanceláře.
- Snažte se neuklízet, co budu pryč. - Půjdu s vámi.
Máte talent mizet.
Dobře.
Jestli vám ten nepořádek vadí, počkejte, až uvidíte mou kancelář.
Proč vy lidé tolik milujete předměty?
Občas se hodí.
Vy, zdá se, lpíte hodně na svém písku.
Není to jen předmět, je mou součástí.
Pokud je to pravda, jak jste ho ztratil?
Ukradl ho jiný uživatel magie jménem Burgess.
Snad ne Roderick Burgess?
Ten starý Král démonů?
Všichni říkali, že je podvodník.
Tvrdil, že má ve sklepě pod zámkem ďábla. Jak jste…
Sakra.
Nebyl to ďábel, koho měl ve sklepě pod zámkem, že?
Byl jste tam vy? Celou tu dobu?
Tohle jste vy?
Proč? To vypadám tak jinak?
Nebo mladě?
Ne.
Šťastně.
Sakra.
Vím, kde je váš písek.
Chybíš mi, matko.
Byli jsme si vždy blízcí, ty a já.
Zejména když jsme byli jen sami dva.
- Nikdy jsme nebyli jen sami dva, že? - Jen v období mezi tvými milenci.
Ne. Myslela jsem ten rubín.
Ukazovalas mi ho jen o narozeninách.
Řeklas, ať si něco přeju, a na zahradě se objevil poník
nebo v červenci sníh v mé ložnici.
Nikdy jsem to neměla dělat.
Ne, bylo to báječné.
Nikdy jsem ti ho neměl ukrást.
Já ho neměla nikdy ukrást.
Udělalas, cos musela, abys nás oba udržela naživu.
Teď to chápu.
A jsem rád, že ti to mohu oplatit.
Pokud mi přineseš ten rubín.
To myslím není dobrý nápad.
Řekl jsem, že je upravený.
Jediný důvod, že se ti lidé posledně zranili, byl…
Ti lidé se nezranili, Johne, zemřeli.
Zabils je.
Snažili se mi ho vzít. Bránil jsem se.
A teď jím můžu ochránit tebe.
Ale já chránit nepotřebuju.
Mám tohle. Jsi to ty, koho se snažím zachránit.
Vážně?
Co mám udělat, abys mi věřil?
Co to děláš?
Co jsem měla udělat už dávno.
Chráním svého syna.
Když ti dám tohle, nebudeš ten rubín potřebovat.
Kdo je to? Ta žena na fotce.
Jmenuje se Rachel. Rachel Moodieová.
Taky se zabývá magií?
Bože, ne.
Ve skutečnosti je to slušná osoba.
Řádná práce, milá rodina.
Všechno okolo magie nenáviděla.
Přesto jste ten písek nechala u ní.
Ne, nenechala jsem ho u ní.
Spíš jsem ho opustila.
Ji taky.
Bydlela jsem u ní.
Vykládala si to mylně, jako že spolu žijeme,
tak jsem jednou večer odešla do práce a… už se nevrátila.
Proč?
Protože to nikdy nekončí dobře, že?
Co?
Láska?
Ne, to asi ne.
Asi vám uniklo,
že lidé kolem mě bývají roztrháni vejpůl nebo svrženi do pekla.
Můj odchod ji chrání.
Řekla jste jí to?
Ne. Teď nejspíš budu muset.
Tady je to. Nebo bývalo.
Je to šest měsíců. Mohla se přestěhovat.
Prosím, buď přestěhovaná.
Blbost.
Možná budeme mít kliku a nebude…
To je divné. Ani se nezeptala, kdo to je.
Možná někoho čeká. To by mohlo být trapné.
Ještě… trapnější.
- Počkejte tu. - Jdu tam.
Ne. Umíte si představit, jak mě asi teď nenávidí?
Máte nějaké bývalky?
- Nebudu čekat dlouho. - Nebude třeba.
Zabouchne mi dveře před nosem, jako to udělám já vám… právě teď.
Tak do toho.
- Panebože. - Ahoj, Rach.
- Co tady děláš? - Asi jsem měla dřív… zavolat.
Promiň.
- Ahoj. - Ahoj.
Měla jsem naplánované… co chci říct.
Tak pokračuj. Nenech se zastavit.
Vypadáš dobře.
Dobrá, no…
Promiň, že obtěžuju.
Něco jsem tu nechala, když jsme se rozešly, a napadlo mě, jestli…
My jsme se… rozešly?
Jo. Ne, máš pravdu.
Bylo to ode mě špatné a… nesprávné.
Měla jsem zavolat nebo aspoň poslat zprávu.
Nechceš jít dál?
A řádně se omluvit?
Říkám to jako někdo, kdo byl nedávno člověkem.
Lidským bytostem se nedá věřit.
Ne.
Být já Johanna Constantineová, uzavřel bych s Rachel dohodu,
že si ten písek snění nechám, říznul bych ho běžným pískem
a prodal ho nejvyšší nabídce.
Nebyl jsem ten nejlepší člověk, když jsem byl člověk.
Všichni nemůžeme být Jessamy, která byla očividně naprosto dokonalá.
Matthewe, já…
Ne, chápu, že si myslíte, že havrana nepotřebujete, ale jestli
čekáte, že lidé pomůžou někomu jinému než sami sobě,
budete tady v dešti trčet navěky.
Ať tam nahoře dělají cokoli, na vás nemyslí.
Nepůjdeme
s tou omluvou do ložnice?
Jde to dobře, ne?
Ano, ale máš toho hodně, zač se omlouvat.
Já vím.
- Když jsi té noci odešla… - Rach.
- Když jsi té noci odešla… - Je to nutné?
…a nepřišlas domů,
byla jsem vyděšená.
Promiň.
Všem jsem volala.
Chasovi a Renee, Erice.
Dokonce jsem volala tvým ex.
To ne.
Kterým?
Sarah.
- Oliverovi. - A sakra.
A Kit Ryanové.
Všichni říkali, ať na tebe zapomenu.
Protože jsi sobecký, bezcitný zbabělec.
Který zničí vše, čeho se dotkne.
- Rach. - Constantineová.
Vzbuďte se.
Co jste mi to udělal?
To ten písek.
Kde je Rachel?
Rachel?
- Rach? - Jo?
Jo? Jsi to ty?
To je nádherný sen.
Co se jí stalo?
Nebyl určený pro lidi.
Ne! Vraťte mi ho.
Prosím. To bolí.
Můžeme jít.
Cože?
Cože? Nemůžeme jít a nechat ji takhle.
Nemůžeme jí pomoci.
Písek byl to jediné, co ji drželo při životě.
Musíte něco udělat.
Nebýt vašeho písku, nedopadla by takhle.
Já ji s ním nenechal.
Co je to s vámi?
Chcete svůj písek zpět, abyste mohl zachránit lidstvo, tak tady ji máte!
Jenže všichni jsme pro vás Roderick Burgess.
Jde vám jen o váš písek. O moc.
K čemu jste?
Máte svůj písek. Proč jste ještě tady, když nechcete pomoci?
Počkejte venku.
Rach…
Mrzí mě to, Jo. Moc mě to mrzí.
Je to moje vina.
Tohle všechno.
Neměla jsem tě s ním nechat.
Neměla jsem odejít.
Ale vrátila ses, ne?
Ne. Dej si ho zas na krk.
Viděl jsem, co se stane lidem, kteří tebe a tu věc naštvou.
Snažím se tě zachránit, ne ti ublížit. Na.
Doteď mě drží naživu 116 let.
Doufám, že tebe udrží naživu navždy.
To je vše, co matka chce. Vem si ho.
Ještě něco.
Promiň, že jsem jako matka nestála za nic.
Ne. Matko.
Vem si ho zpátky.
Už je moc pozdě, lásko.
Ne.
Stráž!
Matko.
Ten rubín nepotřebuješ.
Teď ti nikdo nemůže ublížit.
Co jste jí udělal?
Nic. Nic jsem neudělal.
Odstupte od ní. Ano?
Radši na mě nemiřte, varuju vás.
Ochranka žádá posily.
Proč mě prostě nenecháte jít?
Ve vlastním zájmu.
Varuju vás, Johne, budu střílet.
Ublížíte tím jen sám sobě.
Promiňte.
- Stát! - Zůstaňte tam!
Ani hnout!
Ani hnout, sakra!
Je příliš chladno, abyste byl venku bez kabátu.
Jste velmi laskavý.
Ne, prosím. Trvám na tom.
A co vy?
Mně chlad nevadí.
To je mnohem lepší.
Můžu vám ho vrátit, až se dostanu tam, kam jdu?
Jediné, na čem mi záleží, je, abyste se dostal, kam jdete.
Děkuji.
Já děkuji vám.
Zemřela pokojně. Ve spánku.
Dám vědět jejímu otci.
Víte, skutečně byla dobrý člověk.
Pár takových jich po světě chodí.
Všichni nejsou jako já a Roderick Burgess.
Vy nejste Roderick Burgess.
A jak se jmenuje váš přítel?
- Jmenuje se Matthew, ale není můj… - Starej se o něj, Matthewe.
Potřebuje to.
Constantineová!
Ta noční můra vás už trápit nebude.
To bylo… hezké, co jste tam nahoře udělal.
Už mě nikdy nešpehuj.
Nešpehoval jsem vás.
Kdybych vás špehoval, nevěděl byste to.
Tak co uděláme teď?
Vyhledám svou přilbu.
A ty se vrátíš do Snění.
Nebo byste mě mohl vzít s sebou
a už o tom nikdy nemusíme mluvit.
Zní to lákavě.
Vlastně tam, kam jdu, tě možná budu potřebovat.
Jo? Kam jdeme?
Do pekla.
Jako do opravdovýho pekla, nebo to byla metafora?
Protože tak či tak bychom to měli nejdřív probrat s Lucienne, ne?
Uvidíme, co na to ona.
Půjdu do toho střemhlav, jak to ptáci dělají,
a řeknu, že cesta do pekla se jí líbit nebude.
Ale mám pocit, že neposloucháte, tak k čertu s tím, pojďme do pekla!
Překlad titulků: Alena Nováková