EN NETFLIX-SERIE
KAPITEL 3: DRØM EN LILLE DRØM OM MIG
DISKOTEK
Johanna!
Astra. Jeg kom så snart, jeg fik din sms. Hvad er der sket?
Vi må væk herfra nu!
Ja. Fortæl, hvad der er sket.
Han sagde, det var et uheld, som da mor døde.
Hvor er han?
CASANOVA PRÆSENTERER - LØB, NU! TORSDAG DEN 22. JULI
Logue.
SATANISKE RITUALER
Hej Johanna.
Hvad fanden har du lavet?
Vi morede os bare lidt.
"Morede jer lidt"?
Med at påkalde dæmoner for sjov?
-Hvem er "vi"? Hvor er de andre? -De må være derinde.
-Inde i natklubben? -Du vil ikke derind.
Nej, det vil jeg fandeme ikke.
Men nogen skal rydde op efter dig.
Jeg går med.
Tro det eller ej, kæreste, men det er sikrere her med din far.
Okay, frøken. Vi er her.
Undskyld, lang dag.
Min er først lige begyndt.
Det tror jeg også, at min er.
Johanna Constantine.
Se på dig, så fin.
Hvad laver du her, Hettie?
Det samme som dig vel.
Han kommer, ikke?
-Hvem? -Du ved hvem.
Morpheus.
Drømmetyderen.
Du ved, Sandman, han er tilbage.
"Sandman"?
Ham, der får børn til at sove?
Han er en eventyrhistorie.
Det er han ikke, frøken.
Han er tilbage og vil have sit sand.
Godt at vide. Jeg skal arbejde.
Du får at se. Jeg ved det.
Jeg er 280 år gammel, og jeg ved det.
Constantine.
Har vi mødtes?
Vi har ting at drøfte.
Stil dig i køen.
Gud venter.
Ric the Vic.
Du er her! Gudskelov.
Men ikke som en tjeneste. Jeg bliver betalt eller går i seng.
Selvfølgelig bliver du betalt.
Dette besøg er helt professionelt.
Medmindre du vil have en drink bagefter.
Hvad sker der? Hvorfor har du tilkaldt mig?
Den sædvanlige grund. Jeg har en sjæl i nød.
Hvem er hun?
Betyder det noget?
Hvis jeg fordobler salæret?
Tredobler det?
Hendes familie har råd.
Er hendes familie kongelig, er svaret nej.
Jeg har sagt nej til dronningen…
Dronningen ved ikke, hun er her.
Er det prinsessen?
Hun dukkede op
og forlangte, at jeg viede dem, før nogen opdager det.
Hvem gifter hun sig med?
-Kevin Brody. -Fodboldspilleren?
-Han er dum. -Men fit.
Fordi en veluddannet prinsesse
vil giftes med en dum spiller,
-behøver hun ingen eksorcist. -Der er mere.
Snak med hende, så ser du.
-Det er for risikabelt med kongelige. -Men…
Går snakken galt, dør prinsessen,
en dæmon slippes løs, og jeg bliver ikke betalt.
-Fuck af! -Jesus fuck.
-Hvad gør du ved mig? -Er det hende?
Kan du ikke lugte svovlet?
-Hvor er hun? -Tak. På mit kontor.
Du får brug for Rituale Romanum.
Jeg kan ikke spytte latin på hende.
Er hun fastspændt, eller hvorfor lyder hun sådan?
Hun lyder sådan, fordi hun besat af en skide dæmon.
Kan vi bedøve hende først? Drikke hende fuld eller binde hende?
Hun er en britisk kongelig.
De elsker det.
Andre idéer?
Ja.
Tag toppen af.
Tager du, prinsesse, denne…
Ja.
Vent, skat, er du absolut sikker på, du vil det her?
Jeg sagde: "Ja", fordi det er jeg.
Nej, jeg mener, vil du ikke have et stort, kongeligt bryllup?
Med dronningen og fotografer?
Jeg vil have dig.
Fortsæt, tak.
-Tager du, Kevin… -Ja.
Så gentag efter mig.
Undskyld, jeg har fastet.
Hvis der nu var fotografer, ikke sandt?
-Pyt med det. -Fortsæt.
Undskyld, kan vi…
Skal du kaste op? Kevin?
Kaster du op under vores vielse?
Kevin.
Ric!
Det var en dæmon, men forkert vært.
-For helvede. -Få hende ud.
Åh gud! Kevin…
Kom så, kære.
Kom med mig.
Du… taler for meget.
-Sig dit navn, så stopper jeg. -Hvorfor gøre det?
Når der er sjovere måder at stoppe dig på.
Hans navn er Agilieth.
Tænk, at du husker mig,
lord Morpheus, når du var så længe væk.
Lord Morpheus?
Det er han.
Selvom jeg indrømmer, du var svær at genkende uden hjelmen.
Hvor mon din hjelm er?
Jeg formoder, den er i Helvede hos dæmonen, der fik den.
Ja, men hvilken dæmon? Giv mig prinsessen, så siger jeg det.
Vent.
Fint!
Jeg siger, hvor den er, men send mig ikke tilbage.
Constantine. Stop!
Stop så!
-Drøm siger stop! -Stop!
Smut så tilbage til Helvede.
Du aner ikke, hvad du har gjort.
Det gør jeg.
Jeg har tredoblet salæret.
Ric! Hvem skal have fakturaen, kirken eller Buckingham Palace?
-Er dette en test? Tester du mig. -Nej.
Du passer normalt på med at nævne den.
Jeg gik ud fra, det var, fordi lægerne sagde det.
Hvorfor nu? Hvad er der sket?
Du stjal fra ham.
Ikke noget. Jeg er bare…
Jeg ved godt, når du lyver.
Lad os bare sige, at jeg ved fra pålidelig kilde,
at rubinens ejer kommer efter den og de folk, der stjal den fra ham.
Han er efter dig.
-Du stjal den fra ham. -Og du stjal den fra mig.
Kun du ved, hvor den er.
Han kommer, John.
Det har du sagt i årevis.
Ja, men denne gang…
Så hver gang du har flyttet os til en ny by og ændret vores efternavn,
var det ikke, fordi din daværende kæreste bankede os,
men fordi Sandman var på vej…
-Jeg ville beskytte dig. -Mod hvem?
Sandman?
Eller min far?
Jeg har sagt, din far døde, da du var spæd.
Ja. Det har du sagt i årevis,
men du løj om alt,
du er Ethel Cripps, Ethel Dee, madame Daudet,
og åbenbart er jeg en mand, der hedder John Burgess.
Hvem fortalte dig det?
Den ene gode ting ved at sidde i fængsel er,
at man har god tid til at læse og ifølge den her,
ifølge "Historien om rituel magi i England,"
ejes rubinen af en rival af Aleister Crowley, der hed Roderick Burgess.
Han havde en elskerinde,
der hed Ethel Cripps.
Min far døde ikke, da jeg var spæd, vel?
Min far var Roderick Burgess.
Din far var en skid, der ville have, at jeg fik en abort.
Det er måske den første, ærlige ting, du nogensinde har sagt til mig.
Vil du have rubinen?
Så fortæller du mig alt.
Og nu skal det være sandheden.
Ja. Hertugen og hertuginden er på vej for at hente prinsessen.
Stakkel.
Hun virkede besat.
Det var hun.
Kærlighed gør en besat.
Din nye mand er ikke værst.
Han er ikke min mand. Han er ikke engang en mand.
Hvad er han så?
Han er en endeløs.
Jeg sagde Sandman, og det mente jeg.
Godt at have dig tilbage.
Lad ikke hende genere dig.
Min bedstemor fortalte historier om jer.
Jeg har kendt din familie i århundreder.
Så ved du, at man ikke kan stole på os.
Hvad vil du mig?
Noget af mit tilhører nu dig.
En læderpose fyldt med sand.
Jeg skal have den.
Var det din?
Jeg købte den på en auktion. Jeg kunne ikke åbne den.
Hvor er den?
-Det ved jeg ikke. -Vi må finde den.
Må vi? Og hvorfor det?
Uden den ophører mit rige,
og forsvinder drømmene, forsvinder menneskene.
Ikke for noget, men… Jeg behøver ikke drømme et stykke tid.
Jeg har ikke sovet godt længe.
Og det sker ikke.
Før vi finder sandet.
Vi må gå nu.
Plejer denne tilgang at virke for dig? Du dukker op og herser med folk?
Ja.
Okay.
-Jeg hjælper dig. -Godt.
-I morgen, og jeg arbejder alene. -Nej.
Du og din ven skal ikke følge mig rundt.
-Min ven? -Er ravnen ikke din?
-Min bedste sagde, at Drøm havde en ravn. -Ikke mere.
Hvem er du?
Sig mig dit navn.
Det er Matthew, herre.
Matthew, jeg har forklaret Lucienne,
at jeg ikke behøver en ravn nu.
Det sagde hun, du ville sige.
-Får jeg brug for hjælp, beder jeg om det. -Det har du…
Hun slipper væk, herre.
Se, derfor har du brug for en ravn.
Tag tilbage til Drømmelandet.
Jeg stjal kun tingene, fordi jeg troede, de kunne hjælpe os.
Så kom din fars mænd efter os, så jeg gemte rubinen
og byttede med de andre…
…for denne her.
Beskyttelsesamuletten.
Den har holdt mig i live i alle de år.
Men den gør ikke det samme for dig.
Derfor skal jeg have rubinen.
Selvom jeg fortalte det, nytter det ikke. Jeg har ændret den.
Den virker kun for mig nu.
Tror du mig ikke, prøv den. Se, hvad der sker.
Jeg vil ikke bruge den.
Vi skal give den til ham.
-Måske tilgiver han os. -Måske.
Men måske burde vi ikke give en juvel væk,
der gør drømme til virkelighed,
når vi kunne bruge den til at drømme om en verden uden Sandman.
Vi kunne begynde forfra.
Jeg er tilbage.
Ja, trods det, at jeg bad dig gå.
Det kan jeg ikke… Chefdamen sagde…
Lucienne er ikke din herre.
Det sagde hun, du ville sige.
Ved du, hvem jeg er?
Ikke helt, men jeg…
Jeg ved ikke, hvem jeg er mere.
For et par timer siden døde jeg åbenbart i søvne,
og nu er jeg en fugl.
Jeg havde tommelfingre, nu har jeg de her.
Og du skal bruge dem til at flyve tilbage til Drømmelandet.
-Denne verden er ikke sikker. -Det ved jeg godt.
Jeg levede hele mit liv her. Derfor bad Lucienne mig hjælpe.
Min sidste ravn kom for at hjælpe.
Ja? Hvor er han nu?
Hendes navn var Jessamy.
Hun døde i forsøget på at hjælpe mig.
Det gør mig ondt.
Lad mig i det mindste hjælpe dig med at finde kvinden.
Sover hun,
har vi nok fem eller seks timer, før hun er i gang igen.
Sover hun, ved jeg præcis, hvor hun er.
Johanna!
Astra! Gå tilbage, nu!
-Nej! -Astra!
Nej!
Giv ikke slip!
Astra!
Nej!
For fanden da.
Hvordan fandt du mig?
Du drømte.
Men det var ikke kun en drøm, vel?
Det er et minde.
Ikke så sært, du ikke sover.
Måske fortjener jeg det ikke.
Måske ikke.
Men jeg kan fjerne det.
Men kun, hvis jeg finder dit sand.
Skønt det kræver mere magi at finde noget her,
end selv du kan mønstre.
Jeg kigger på kontoret.
-Lad være med at rydde op så længe. -Jeg går med.
Du har en evne til at forsvinde.
Okay.
Men hvis dette rod frastøder dig, så vent, til du ser kontoret.
Hvorfor elsker mennesker ting så højt?
De er nyttige af og til.
Du virker ret knyttet til dit sand.
Det er en del af mig.
Hvis det er sandt, hvordan mistede du det så?
Det blev stjålet af en anden magiker, der hed Burgess.
Roderick Burgess?
Den gamle dæmonkonge?
Alle sagde, han var en svindler.
At han havde djævelen låst inde i kælderen. Hvordan…
Pis.
Det var ikke djævelen, vel?
Var du dernede? I al den tid?
Er det dig?
Hvorfor? Ser jeg anderledes ud?
Eller yngre?
Nej.
Glad.
Pis.
Jeg ved, hvor sandet er.
Jeg har savnet dig, mor.
Vi var altid tætte.
Især, når det kun var os to.
-Det var aldrig kun os to, vel? -Når du var mellem kærester.
Nej. Jeg mente rubinen.
Du viste mig den kun på fødselsdage.
Du bad mig ønske, og så dukkede en pony op i haven,
eller det sneede i juli i mit soveværelse.
Jeg burde ikke have gjort det.
Det var vidunderligt.
Jeg burde ikke have stjålet den fra dig.
Jeg burde ikke have stjålet den.
Du gjorde det, så vi kunne leve.
Det forstår jeg nu.
Og jeg er glad for, at jeg kan gengælde tjenesten.
Hvis du henter rubinen til mig.
Det er ingen god idé.
Jeg ordner det.
Grunden til, at de folk kom til skade, var…
Ikke kom til skade. Folk døde.
Du dræbte dem.
De forsøgte at tage den fra mig. Jeg forsvarede mig.
Og nu kan jeg bruge den til at forsvare dig.
Men det har jeg ikke brug for.
Jeg har denne. Det er dig, jeg forsøger at redde.
Er det?
Hvad kan jeg gøre, så du tror mig?
Hvad laver du?
Det, jeg burde have gjort for længst.
Beskytter min søn.
Giver jeg dig den her, behøver du ikke rubinen.
Hvem er hun? Kvinden på billedet.
Hun hedder Rachel Moodie.
Har hun også med magi at gøre?
Gud, nej.
Hun er faktisk en hæderlig person.
Ordentligt arbejde, rar familie.
Hun hader magi.
Og du efterlod sandet hos hende.
Nej, jeg efterlod det ikke.
Jeg forlod det.
Og hende.
Jeg boede hos hende.
Hun tog det, som om vi boede sammen, hvilket var forkert,
så en aften tog jeg på arbejde og kom… aldrig tilbage.
Hvorfor?
Fordi det aldrig ender godt.
Hvad?
Kærlighed?
Nej, det gør det vel ikke.
Måske ved du det ikke,
men folk omkring mig bliver revet over eller kastet i Helvede.
Det var bedst, jeg gik.
Sagde du det?
Nej. Men det skal jeg vel nu.
Hun bor her. Eller hun boede her.
Der er gået seks måneder. Måske er hun flyttet.
Lad hende være flyttet.
Pokkers.
Måske er vi heldige, og hun har ikke…
Sært. Hun spurgte ikke, hvem det var.
Måske venter hun nogen. Det bliver akavet.
Mere… akavet.
-Vent. -Jeg går med.
Nej, du gør ikke. Ved du, hvor meget hun hader mig lige nu?
Har du ekskærester?
-Jeg venter ikke længe. -Fint.
Hun smækker døren i, som jeg gør med dig… Nu.
Bare gør det.
-Åh gud. -Hej Rach.
-Hvad laver du her? -Jeg burde nok have ringet.
Undskyld.
-Hej. -Hej.
Jeg havde planlagt det, jeg ville sige.
Værsgo. Lad mig ikke stoppe dig.
Du ser godt ud.
Ja, altså…
Undskyld.
Jeg efterlod nogle ting, da vi slog op, og jeg ville…
Slog vi… op?
Ja. Nej, fair pointe.
Det var grimt af mig og… forkert.
Jeg burde have ringet eller sms'et.
Vil du komme ind?
Og sige rigtigt undskyld?
Jeg siger det som en, der var menneske.
Man kan ikke stole på mennesker.
Nej.
Var jeg Johanna Constantine, ville jeg slå en handel af,
beholde sandet, blande drømmesandet med rigtigt sand
og sælge til højest bydende.
Jeg var ikke den bedste person, da jeg var en.
Vi kan ikke alle være Jessamy, der åbenbart var perfekt.
Matthew, jeg…
Jeg forstår, at du ikke mener, du har brug for en ravn,
men hvis du venter på, at mennesker hjælper andre
end sig selv, kan du vente for evigt.
Hvad end de laver deroppe, tænker de ikke på dig.
Skal vi
gå ind i soveværelset?
Det går godt, ikke?
Jo, men du har meget at undskylde for.
Det ved jeg.
-Da du gik den nat… -Rach.
-Da du gik… -Skal vi gøre det?
…og ikke kom hjem,
blev jeg bange.
Undskyld.
Jeg ringede til alle.
Chas og Renee, Ric the Vic.
Endda dine ekser.
Nej.
Hvem?
Sarah.
-Oliver. -Pis.
Og Kit Ryan.
De sagde, jeg skulle glemme dig.
Fordi du er en egoistisk, ubarmhjertig kujon.
Der ødelægger alt, hun rører ved.
-Rach. -Constantine.
Vågn op.
Hvad gjorde du ved mig?
Det var sandet.
Hvor er Rachel?
Rachel?
-Rach? -Jo?
Jo? Er det dig?
Det er sådan en skøn drøm.
Hvad er der sket?
Det er ikke til mennesker.
Nej! Giv mig det.
Vær nu sød. Det gør ondt.
Vi kan gå.
Hvad?
Vi kan ikke forlade hende sådan.
Vi kan ikke hjælpe hende.
Sandet holdt hende i live.
Du må gøre noget.
Dit sand er skyld i, at hun er sådan.
Jeg efterlod det ikke her.
Hvad er der galt med dig?
Du ville have sandet for at redde menneskeheden, jamen, der er hun!
Men vi er alle Roderick Burgess for dig.
Kun sandet betyder noget for dig. Din magt.
Hvad er pointen med dig?
Du fik dit sand. Hvorfor står du der, hvis du ikke vil hjælpe?
Vent udenfor.
Rach…
Undskyld, Jo.
Det er min skyld.
Alt det hele.
Jeg burde have taget det.
Burde være blevet.
Men du kom tilbage, ikke?
Nej. Tag den på igen.
Jeg ved, hvad der sker med folk, der kommer mellem dig og den.
Jeg forsøger at redde dig, ikke skade dig. Her.
Den har holdt mig i live i 116 år.
Jeg håber, du lever for evigt.
Det er det, en mor ønsker. Tag den.
En sidste ting.
Undskyld, at jeg var sådan en dårlig mor.
Nej. Mor.
Tag den tilbage.
Det er for sent nu, skat.
Nej.
Vagt!
Mor.
Du behøver ikke rubinen.
Ingen kan skade dig nu.
Hvad gjorde du?
Jeg gjorde ingenting.
Du skal træde væk fra hende. Okay?
Du vil ikke pege den pistol mod mig.
Vagt beder om forstærkning.
Lad mig bare gå.
For din egen skyld.
Jeg advarer dig. Jeg skyder.
Du skader kun dig selv.
Undskyld.
-Bliv stående! -Bliv stående der!
Bliv stående!
Det er for koldt herude uden en frakke.
Det er venligt af dig.
Nej, da. Jeg insisterer.
Hvad med dig?
Jeg kan lide kulden.
Sådan, meget bedre.
Kan jeg returnere den, når jeg er fremme?
Det betyder kun noget for mig, at du når frem.
Tak.
Selv tak.
Hun døde fredeligt i søvne.
Jeg ringer til hendes far.
Hun var faktisk en god person.
Der er nogle få af dem derude.
De er ikke alle som mig og Roderick Burgess.
Du er ikke Roderick Burgess.
Og hvad hedder din ven?
-Han hedder Matthew, men han er ikke… -Pas på ham, Matthew.
Han behøver det.
Constantine!
Mareridtet kommer ikke igen.
Det var… pænt af dig, det du gjorde deroppe.
Udspioner mig aldrig igen.
Det gjorde jeg ikke.
Gjorde jeg det, ville du ikke vide det.
Så hvad skal vi nu?
Jeg skal lede efter hjelmen.
Du skal til Drømmelandet.
Eller hør, jeg kunne tage med dig,
så behøver vi ikke have denne snak igen.
Det lyder fristende.
Faktisk kunne jeg bruge dig, hvor jeg skal hen.
Ja, hvor er det?
Helvede.
Som i Helvede-Helvede eller er det en metafor?
For vi burde nok først tale med Lucienne.
Og se, hvad hun synes.
Jeg går måske til kanten, som fugle gør,
og siger, hun nok siger nej til Helvede.
Men du lytter vist ikke, så fuck det, lad os tage til Helvede!
Tekster af: Toni Spring