‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫- פרק 3: שמור לך חלום קטן -‬
‫- קזנובה -‬
‫- דיסקוטק -‬
‫ג'ואנה!‬
‫אסטרה. באתי ברגע שקיבלתי את ההודעה שלך.‬ ‫מה יש? מה קרה?‬
‫אנחנו חייבות לצאת מפה עכשיו!‬
‫אנחנו נצא. ספרי לי מה קרה.‬
‫הוא אמר שזאת הייתה תאונה, כמו כשאימא מתה.‬
‫איפה הוא?‬
‫- קזנובה מציג - ברחו, עכשיו!‬ ‫יום חמישי 22 ביולי -‬
‫לוג.‬
‫- טקסים שטניים -‬
‫שלום, ג'ואנה.‬
‫מה עשית, לעזאזל?‬
‫אנחנו רק נהנינו קצת.‬
‫"נהנינו קצת"?‬
‫זימנתם שדים להנאתכם?‬
‫מי אלה "אנחנו"? איפה האחרים?‬ ‫-בטח עדיין בפנים.‬
‫בתוך המועדון?‬ ‫-לא כדאי לך להיכנס לשם.‬
‫לא, ממש לא.‬
‫אבל מישהו חייב לנקות את החרא שלך.‬
‫אבוא איתך.‬
‫תאמיני או לא, מותק,‬ ‫בטוח יותר כאן, עם אבא שלך.‬
‫- יציאה -‬
‫בסדר, גברתי. הגענו.‬
‫- לונדון, הממלכה המאוחדת -‬
‫סליחה, יום ארוך.‬
‫שלי רק מתחיל.‬
‫יש לי הרגשה שגם שלי.‬
‫- ג' קונסטנטיין -‬
‫ג'ואנה קונסטנטיין.‬
‫תראי אותך, לבושה יפה ומאופרת.‬
‫מה את עושה כאן, הטי?‬
‫מה שאת עושה כאן.‬
‫הוא מגיע, נכון?‬
‫מי?‬ ‫-כן, טוב, את יודעת מי.‬
‫מורפיאוס.‬
‫פותר החלומות.‬
‫את יודעת, הסנדמן, הוא חזר.‬
‫"הסנדמן"?‬
‫זה שמרדים ילדים?‬
‫הוא סיפור אגדה, הטי.‬
‫הוא לא סיפור אגדה, גברת.‬
‫הוא חזר, והוא רוצה את החול שלו.‬
‫טוב לדעת. אני הולכת לעבוד.‬
‫את תראי. אני יודעת.‬
‫אני בת 280 ואני יודעת.‬
‫קונסטנטיין.‬
‫אנחנו מכירים?‬
‫יש לנו עניינים, לך ולי.‬
‫עמוד בתור, אחי.‬
‫אלוהים לא יכול לחכות.‬
‫ריק הכומרה.‬
‫הגעת! תודה לאל.‬
‫אבל לא כטובה. ישלמו לי או שאלך לישון.‬
‫ברור שישלמו לך.‬
‫הביקור הזה הוא מקצועי לחלוטין.‬
‫אלא אם תרצי לשתות אחרי זה.‬
‫תגידי לי מה קורה. למה קראו לי?‬
‫הסיבה הרגילה. יש לי נשמה שזקוקה לעזרה.‬
‫מי היא?‬
‫זה משנה?‬
‫אם אכפיל את שכרך?‬
‫- ריטואל רומנום -‬
‫אשלש אותו?‬
‫משפחתה בעלת אמצעים.‬
‫אם משפחתה שייכת למלוכה באופן כלשהו,‬ ‫התשובה היא לא.‬
‫סיימתי איתם. אמרתי למלכה…‬
‫המלכה לא יודעת שהיא כאן.‬
‫זאת הנסיכה?‬
‫היא הופיעה לפני כשעה‬
‫ודרשה שאחתן אותם‬ ‫לפני שהארמון יגלה, והעיתונות.‬
‫למה, למי היא נישאת?‬
‫לקווין ברודי.‬ ‫-קווין ברודי, שחקן הכדורגל?‬
‫הוא זבל.‬ ‫-אבל הוא חתיך.‬
‫גם אם נסיכה בוגרת גולדסמית'ס‬
‫רוצה להתחתן עם קיצוני עלוב,‬
‫זה לא אומר שהיא צריכה מגרש שדים.‬ ‫-זה לא רק זה.‬
‫רק תשוחחי איתה, את תביני.‬
‫לא, זה מסוכן מדי עם בני המלוכה.‬ ‫-אבל…‬
‫אם השיחה שלנו תשתבש, תהיה לי נסיכה מתה,‬
‫שד שמסתובב חופשי, ואפס שכר.‬
‫לכו תזדיינו!‬ ‫-אלוהים אדירים.‬
‫מה אתם עושים לי?‬ ‫-זאת היא?‬
‫את לא מריחה את הגופרית?‬
‫איפה היא?‬ ‫-תודה. היא במשרד שלי.‬
‫את תצטרכי את ה"ריטואל רומנום".‬
‫לא אתפרץ פנימה כשאני מטיחה בה לטינית.‬
‫היא כבולה, זאת הסיבה שהיא נשמעת ככה?‬
‫היא נשמעת ככה כי נכנס בה שד מזוין.‬
‫אפשר לפחות לסמם אותה קודם?‬ ‫לשכר אותה, לקשור אותה קצת?‬
‫היא מבית המלוכה הבריטי.‬
‫הם מתים על החרא הזה.‬
‫יש לך עוד רעיונות?‬
‫כן.‬
‫תורידי את הגלימה.‬
‫האם את, נסיכה, לוקחת את…‬
‫כן.‬
‫רגע, מותק, את בטוחה שאת רוצה לעשות את זה?‬
‫אמרתי "כן" כי אני בטוחה, קווין.‬
‫לא, כלומר, את בטוחה שאת לא רוצה‬ ‫חתונה גדולה בסגנון חתונה-מלכותית-של-המאה?‬
‫עם המלכה וצלמים וכאלה?‬
‫אני רק רוצה אותך.‬
‫תמשיכי, בבקשה.‬
‫האם אתה, קווין, לוקח…‬ ‫-כן.‬
‫אז חזרו אחריי.‬
‫סליחה, צמתי.‬
‫רק למקרה שיהיו צלמים. את מבינה אותי?‬
‫זה לא משנה.‬ ‫-תמשיכי.‬
‫סליחה, אפשר…‬
‫אתה עומד להקיא? קווין?‬
‫אתה עומד להקיא בחתונה שלנו?‬
‫קווין.‬
‫ריק!‬
‫צדקת לגבי השד, טעית לגבי הפונדקאי.‬
‫לא להאמין.‬ ‫-תוציאי אותה.‬
‫אלוהים! קווין…‬
‫בואי, מותק. קדימה.‬
‫בואי איתי.‬
‫את… מדברת יותר מדי.‬
‫תגיד לי מה שמך ואפסיק.‬ ‫-למה שאעשה את זה?‬
‫כשיש דרכים הרבה יותר מהנות‬ ‫לגרום לך להפסיק.‬
‫שמו אגיליית'.‬
‫מחמיא לי שאתה זוכר אותי,‬
‫האל מורפיאוס, אחרי ההיעדרות הארוכה שלך.‬
‫האל מורפיאוס?‬
‫אכן.‬
‫אבל אני מודה‬ ‫שכמעט לא זיהיתי אותך בלי הקובע שלך.‬
‫אני תוהה איפה הוא יכול להיות.‬
‫אני מניח שהוא בגיהינום,‬ ‫אצל השד שלו הוא נמכר.‬
‫כן, אבל איזה שד? תן לי את הנסיכה ואגיד לך.‬
‫חכי.‬
‫בסדר!‬
‫אגיד לך איפה הקובע שלך,‬ ‫רק אל תשלח אותי בחזרה.‬
‫קונסטנטיין. עצרי!‬
‫אני מצווה עלייך!‬
‫חלום מהאינסופיים מצווה עלייך!‬ ‫-עצרי!‬
‫תזדיין מפה ועוף בחזרה לגיהינום.‬
‫אין לך מושג מה עשית.‬
‫דווקא יש לי.‬
‫הרגע שילשתי את שכרי.‬
‫ריק! למי אני שולחת את החשבונית,‬ ‫לכנסיית אנגליה או לארמון בקינגהאם?‬
‫- באפלו, ניו יורק -‬
‫זה מבחן? את בוחנת אותי?‬ ‫-לא.‬
‫את בדרך כלל כל כך נזהרת לא להזכיר אותה.‬
‫הנחתי שזה מפני שהרופאים שלי הורו לך ככה.‬
‫אז למה עכשיו? מה קרה?‬
‫גנבת ממנו.‬
‫לא קרה כלום. אני פשוט…‬
‫נראה לך שאני לא קולט כשאת משקרת?‬
‫תראה, בוא נגיד שיש לי מידע מהימן‬
‫שהבעלים של אבן האודם מחפש אותה‬ ‫ואת האנשים שגנבו אותה ממנו.‬
‫אז הוא מחפש אותך.‬
‫את זו שגנבת אותה ממנו.‬ ‫-ואתה זה שגנב אותה ממני.‬
‫אתה היחידי שיודע איפה היא.‬
‫הוא באמת מגיע, ג'ון.‬
‫את אומרת את זה כבר שנים.‬
‫כן, אבל הפעם זה…‬
‫בכל פעם שהעברת אותנו לעיר חדשה‬ ‫ושינית את שם המשפחה שלנו,‬
‫זה לא היה מפני שהחבר שלך באותו זמן‬ ‫כיסח לנו את הצורה,‬
‫זה היה מפני שהסנדמן מגיע…‬
‫ניסיתי להגן עליך.‬ ‫-מפני מי?‬
‫מפני הסנדמן?‬
‫או מפני אבא שלי?‬
‫אמרתי לך, ג'ון, אבא שלך מת כשהיית תינוק.‬
‫כן. גם את זה את אומרת כבר שנים,‬
‫אבל את משקרת בנוגע לכול, משקרת למחייתך,‬
‫את את'ל קריפס, את את'ל די, את מדאם דודה,‬
‫ומסתבר שאני גבר שנקרא ג'ון ברג'ס.‬
‫מי אמר לך את זה?‬
‫הדבר הטוב היחידי בשהייה בכלא‬
‫הוא שיש לך המון זמן לקרוא, ולפי זה,‬
‫לפי "ההיסטוריה של קסם טקסי באנגליה",‬
‫אבן האודם הייתה שייכת פעם‬ ‫ליריב של אליסטר קראולי בשם רודריק ברג'ס.‬
‫הייתה לו גם פילגש‬
‫בשם את'ל קריפס.‬
‫אבא שלי לא מת כשהייתי תינוק, נכון?‬
‫אבא שלי היה רודריק ברג'ס.‬
‫אבא שלך היה בן זונה שרצה שאפיל אותך.‬
‫ייתכן שזה הדבר הכן הראשון שאי פעם אמרת לי.‬
‫את רוצה שאתן לך את אבן האודם?‬
‫אז ספרי לי הכול.‬
‫והפעם ספרי לי את האמת.‬
‫כן. הדוכס והדוכסית בדרכם לאסוף את הנסיכה.‬
‫מסכנה.‬
‫היא באמת נראתה אחוזת דיבוק.‬
‫היא הייתה כזו.‬
‫האהבה דופקת אותך.‬
‫הגבר החדש שלך הוא גם חתיך.‬
‫הוא לא הגבר שלי. הוא אפילו לא גבר.‬
‫אז מהו?‬
‫הוא אינסופי.‬
‫אמרתי הסנדמן והתכוונתי לסנדמן הארור.‬
‫טוב שחזרת אלינו, אדוני.‬
‫אל תיתן לה לשגע אותך.‬
‫סבתא שלי סיפרה לי סיפורים עליכם.‬
‫אני מכיר את המשפחה שלך מאות שנים.‬
‫אז אתה יודע‬ ‫שאי אפשר לסמוך על אף אחד מאיתנו.‬
‫מה אתה רוצה ממני?‬
‫משהו ששייך לי הגיע לרשותך.‬
‫שקיק עור מלא בחול.‬
‫אני צריך אותו.‬
‫הוא היה שלך?‬
‫קניתי אותו במכירת תכולת בית.‬ ‫לא הצלחתי לפתוח את חוט הקשירה.‬
‫איפה הוא?‬
‫אין לי מושג.‬ ‫-חייבים למצוא אותו.‬
‫חייבים? למה?‬
‫כי בלעדיו הממלכה שלי תחדל להתקיים,‬
‫ואם חלומות ייעלמו, אז כך גם האנושות.‬
‫בלי להעליב, אבל…‬ ‫לא תזיק לי תקופה בלי חלומות.‬
‫לא ישנתי כמו שצריך כבר יובלות.‬
‫וזה גם לא יקרה.‬
‫עד שנמצא את החול.‬
‫אנחנו חייבים ללכת עכשיו.‬
‫הגישה הזאת עובדת לך בדרך כלל?‬ ‫אתה פשוט מופיע ומחלק לאנשים הוראות?‬
‫כן.‬
‫בסדר.‬
‫אעזור לך למצוא אותו.‬ ‫-יופי.‬
‫מחר על הבוקר, ואני אעבוד לבד.‬ ‫-לא.‬
‫בלי שאתה והחבר שלך תלכו אחריי בכל לונדון.‬
‫החבר שלי?‬ ‫-זה לא העורב שלך?‬
‫סבתא שלי אמרה שלחלום תמיד היה עורב.‬ ‫-כבר לא.‬
‫מי אתה?‬
‫תגיד לי מה שמך.‬
‫שמי מת'יו, אדוני.‬
‫מת'יו, הבהרתי היטב ללוסיאן‬
‫שלא דרוש לי עורב כרגע.‬
‫כן, היא אמרה לי שתגיד את זה.‬
‫אם אצטרך עזרה, אבקש עזרה.‬ ‫-האמת שאתה זקוק לעזרה…‬
‫היא נמלטת. אדוני, היא…‬
‫אתה מבין, בגלל זה אתה צריך עורב.‬
‫תחזור לחלימה, מת'יו.‬
‫הסיבה היחידה שגנבתי את הכלים‬ ‫הייתה כי חשבתי שהם יעזרו לנו.‬
‫ואז אנשיו של אביך רדפו אותנו,‬ ‫אז החבאתי את אבן האודם,‬
‫ונתתי את האחרים…‬
‫תמורת זה.‬
‫קמע ההגנה.‬
‫זה מה שהשאיר אותי בחיים כל השנים האלו.‬
‫אבל הוא לא יעשה את זה בשבילך.‬
‫לכן אני צריכה את אבן האודם, ג'ון.‬
‫גם אם אספר לך איפה היא, זה לא יעזור.‬ ‫שיניתי אותה.‬
‫היא נשמעת רק לי עכשיו.‬
‫אם את לא מאמינה לי, תנסי להשתמש בה.‬ ‫תראי מה קורה.‬
‫ג'ון, אין לי שום כוונה להשתמש בה.‬
‫אני רוצה שנחזיר לו אותה.‬
‫אולי הוא יסלח לנו.‬ ‫-אולי.‬
‫אבל אולי אסור לנו למסור אבן חן‬
‫שמגשימה חלומות,‬
‫כשאנחנו יכולים להשתמש בה‬ ‫כדי לחלום על עולם בלי הסנדמן.‬
‫נוכל להתחיל מחדש.‬
‫חזרתי.‬
‫כן, למרות שאמרתי לך ללכת.‬
‫אני לא יכול. אני… הבוסית אמרה לי…‬
‫לוסיאן היא לא האדונית שלך.‬
‫היא אמרה לי שתגיד גם את זה.‬
‫אתה יודע מי אני?‬
‫לא ממש, אבל אני…‬
‫אני אפילו לא יודע כבר מי אני.‬
‫לפני שעתיים כפי הנראה מתי בשנתי‬
‫ועכשיו אני ציפור.‬
‫פעם היו לי אגודלים.‬ ‫עכשיו יש לי הדברים האלה.‬
‫כן. ואתה צריך להשתמש בהם‬ ‫כדי לעוף בחזרה לחלימה.‬
‫העולם הזה לא בטוח.‬ ‫-נראה לך שאני לא יודע את זה?‬
‫גרתי כאן כל חיי.‬ ‫לכן לוסיאן שלחה אותי לעזור לך.‬
‫העורב האחרון שלי בא לעזור לי.‬
‫כן? איפה הוא עכשיו?‬
‫שמה היה ג'סאמי.‬
‫היא מתה. כשניסתה לעזור לי.‬
‫צר לי.‬
‫תקשיב, תן לי לפחות לעזור לך‬ ‫למצוא את האישה הזאת.‬
‫אם היא ישנה,‬
‫יש לנו כנראה חמש או שש שעות‬ ‫לפני שהיא תהיה שוב בתנועה.‬
‫אם היא באמת ישנה,‬ ‫אני יודע בדיוק איפה למצוא אותה.‬
‫ג'ואנה!‬
‫אסטרה! לכי בחזרה, עכשיו!‬
‫לא!‬ ‫-אסטרה!‬
‫לא!‬
‫אל תשחררי!‬
‫אסטרה!‬
‫לא!‬
‫אוף, לעזאזל.‬
‫איך מצאת אותי?‬
‫חלמת.‬
‫אבל זה לא היה רק חלום, נכון?‬
‫זה זיכרון.‬
‫לא פלא שאת לא ישנה.‬
‫אולי לא מגיע לי לישון.‬
‫אולי.‬
‫אבל אוכל לסלק את זה.‬
‫רק אם אעזור לך למצוא את החול.‬
‫אבל למצוא משהו פה עשוי לדרוש יותר קסם‬
‫אפילו מכפי שעומד לרשותך.‬
‫אחפש במשרד.‬
‫תנסה לא לעשות סדר בהיעדרי.‬ ‫-אני בא איתך.‬
‫יש לך כישרון להיעלמות.‬
‫בסדר.‬
‫אבל אם הבלגן פה מפריע לך,‬ ‫חכה שתראה את המשרד שלי.‬
‫למה אתם, בני האנוש, כל כך אוהבים חפצים?‬
‫לפעמים הם מביאים תועלת.‬
‫נראה שאתה די קשור לחול שלך.‬
‫הוא לא סתם חפץ, הוא חלק ממני.‬
‫אם זה נכון, איך קרה שאיבדת אותו?‬
‫הוא נגנב על ידי משתמש בקסם אחר בשם ברג'ס.‬
‫רגע, לא רודריק ברג'ס?‬
‫מלך השדים הזקן בכבודו ובעצמו?‬
‫כולם אמרו שהוא רמאי.‬
‫הוא אמר שהשטן כלוא אצלו במרתף.‬ ‫איך לעזאזל אתה…‬
‫שיט.‬
‫לא השטן היה כלוא במרתף שלו, נכון?‬
‫היית שם למטה? כל הזמן הזה?‬
‫זו את?‬
‫למה? אני נראית כל כך שונה?‬
‫או צעירה יותר?‬
‫לא.‬
‫מאושרת.‬
‫שיט.‬
‫אני יודעת איפה החול שלך.‬
‫התגעגעתי אלייך, אימא.‬
‫תמיד היינו כל כך קרובים, את ואני.‬
‫במיוחד כשהיינו רק שנינו לבדנו.‬
‫מעולם לא היינו רק שנינו לבדנו, נכון?‬ ‫-טוב, בין חבר לחבר שלך.‬
‫לא. התכוונתי לאבן האודם.‬
‫טוב, הראית לי אותה רק בימי הולדת.‬
‫היית אומרת לי להביע משאלה‬ ‫וסוס פוני היה מופיע בגינה‬
‫או שהיה יורד שלג ביולי בחדר השינה שלי.‬
‫אסור היה לי לעשות את זה.‬
‫לא, זה היה נפלא.‬
‫אסור היה לי לגנוב אותה ממך.‬
‫אסור היה לי לגנוב אותה.‬
‫עשית מה שהיית חייבת כדי לשמור על חיינו.‬
‫אני מבין את זה עכשיו.‬
‫ואני רק שמח שאוכל לגמול לך על זה.‬
‫אם תביאי לי את אבן האודם.‬
‫אני חושבת שזה לא רעיון טוב.‬
‫אמרתי לך שתיקנתי אותה.‬
‫הסיבה היחידה‬ ‫שהאנשים האלו נפגעו בזמנו הייתה…‬
‫אנשים לא נפגעו, ג'ון. אנשים מתו.‬
‫אתה הרגת אותם.‬
‫הם ניסו לקחת אותה ממני. הגנתי על עצמי.‬
‫ועכשיו אוכל להשתמש בה כדי להגן עלייך.‬
‫אבל לא צריך להגן עליי.‬
‫יש לי את זה. אני מנסה להציל אותך.‬
‫באמת?‬
‫מה אוכל לעשות כדי שתאמין לי?‬
‫מה את עושה?‬
‫מה שהייתי צריכה לעשות מזמן.‬
‫מגינה על הבן שלי.‬
‫אם אתן לך את זה, לא תצטרך את אבן האודם.‬
‫מי היא? האישה שבתמונה.‬
‫שמה רייצ'ל, רייצ'ל מודי.‬
‫היא גם עוסקת בקסמים?‬
‫חס וחלילה.‬
‫לא, האמת שהיא אדם הגון.‬
‫עבודה מכובדת, משפחה נחמדה.‬
‫היא שנאה את כל עניין הקסמים.‬
‫אבל השארת לה את החול.‬
‫לא, לא השארתי לה אותו.‬
‫נטשתי אותו בערך.‬
‫ואותה.‬
‫גרתי אצלה כמה חודשים.‬
‫היא פירשה את זה כאילו אנחנו חיות ביחד,‬ ‫מה שלא היה נכון,‬
‫אז לילה אחד פשוט יצאתי לעבודה ו… לא חזרתי.‬
‫למה?‬
‫כי זה אף פעם לא מסתיים יפה.‬
‫מה?‬
‫אהבה?‬
‫לא. אני מניח שלא.‬
‫אני לא יודעת אם שמת לב,‬
‫אבל אנשים בקרבתי נוטים להיקרע לשניים‬ ‫או להישלח לגיהינום.‬
‫היא בטוחה יותר בלעדיי.‬
‫אמרת לה את זה?‬
‫לא. אני מניחה שאצטרך להגיד עכשיו.‬
‫היא גרה פה. או גרה פה בעבר.‬
‫עברו שישה חודשים. אולי היא עברה דירה.‬
‫הלוואי שהיא עברה דירה.‬
‫לעזאזל.‬
‫אולי יהיה לנו מזל והיא לא…‬
‫זה מוזר. היא אפילו לא שאלה מי זה.‬
‫אולי היא מחכה למישהי. זה עלול להיות מביך.‬
‫מביך… יותר.‬
‫חכה פה.‬ ‫-אני בא.‬
‫אין סיכוי. יש לך מושג‬ ‫עד כמה היא שונאת אותי עכשיו?‬
‫יש לך חברות לשעבר?‬
‫לא אחכה הרבה זמן.‬ ‫-לא תצטרך.‬
‫היא תטרוק לי את הדלת בפרצוף,‬ ‫בדיוק כמו שאעשה לך… עכשיו.‬
‫פשוט עשי את זה.‬
‫אלוהים.‬ ‫-היי, רייץ'.‬
‫מה את עושה כאן?‬ ‫-בטח הייתי צריכה להתקשר… קודם.‬
‫סליחה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫תכננתי כל מיני… דברים, מה שרציתי להגיד.‬
‫אז קדימה. אני לא אפריע לך.‬
‫את נראית טוב.‬
‫כן, טוב…‬
‫סליחה על ההטרדה.‬
‫השארתי כמה דברים כשנפרדנו, ותהיתי אם…‬
‫האם… נפרדנו… באמת?‬
‫כן. לא, טיעון הוגן.‬
‫זה היה נורא מצידי, ו… פסול.‬
‫הייתי צריכה להתקשר או לפחות לסמס.‬
‫את רוצה להיכנס?‬
‫ולהתנצל כיאות?‬
‫אני אומר את זה כמי שהיה לאחרונה בן אנוש.‬
‫אי אפשר לסמוך על בני אנוש.‬
‫לא.‬
‫לו אני הייתי ג'ואנה קונסטנטיין,‬ ‫הייתי סוגר שם עסקה עם רייצ'ל‬
‫כדי להשאיר את החול אצלי,‬ ‫ואז למהול את חול החלומות בחול אמיתי‬
‫ולמכור אותו למרבה במחיר.‬
‫מצד שני,‬ ‫לא הייתי האדם הכי טוב כשהייתי אדם.‬
‫לא כולנו יכולים להיות ג'סאמי,‬ ‫שהייתה מושלמת מכל בחינה.‬
‫מת'יו, אני…‬
‫לא, אני מבין שאתה חושב שאתה לא צריך עורב,‬ ‫אבל אם אתה פה,‬
‫מחכה לבני אנוש שיעזרו למישהו מלבד עצמם,‬
‫אתה תחכה פה בגשם לנצח.‬
‫לא משנה מה הן עושות שם למעלה,‬ ‫הן לא חושבות עליך.‬
‫שניקח…‬
‫את ההתנצלות הזאת לחדר השינה?‬
‫זה הולך טוב, נכון?‬
‫כן, אבל יש לך הרבה על מה להתנצל.‬
‫אני יודעת.‬
‫כשעזבת באותו לילה…‬ ‫-רייץ'.‬
‫כשעזבת באותו לילה…‬ ‫-חייבים?‬
‫…ולא חזרת הביתה,‬
‫הייתי מבועתת.‬
‫אני מצטערת.‬
‫התקשרתי לכולם.‬
‫לצ'אז ורנה, לריק הכומרה.‬
‫אפילו לאקסים שלך.‬
‫לא נכון.‬
‫לאילו מהם?‬
‫לשרה.‬
‫לאוליבר.‬ ‫-שיט.‬
‫ולקיט ריאן.‬
‫אבל כולם אמרו פשוט לשכוח ממך.‬
‫כי את פחדנית אכזרית ואנוכית.‬
‫שהורסת כל מה שהיא נוגעת בו.‬
‫רייץ'.‬ ‫-קונסטנטיין.‬
‫תתעוררי.‬
‫מה עשית לי?‬
‫זה היה החול.‬
‫איפה רייצ'ל?‬
‫רייצ'ל?‬
‫רייץ'?‬ ‫-ג'ו?‬
‫ג'ו? זאת את?‬
‫זה חלום כל כך נפלא.‬
‫מה קרה לה?‬
‫זה לא נועד לבני אנוש.‬
‫לא! תחזירו לי אותו.‬
‫בבקשה. זה כואב.‬
‫אפשר ללכת.‬
‫מה?‬
‫מה? אי אפשר ללכת. אי אפשר להשאיר אותה כך.‬
‫לא נוכל לעזור לה.‬
‫החול היה הדבר היחיד שהשאיר אותה בחיים.‬
‫אתה חייב לעשות משהו.‬
‫לולא החול שלך, היא לא הייתה במצב הזה.‬
‫לא אני השארתי אותו אצלה.‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫אתה רוצה את החול שלך כדי להציל את האנושות,‬ ‫אז הנה היא!‬
‫אבל כולנו רק רודריק ברג'ס מבחינתך.‬
‫אכפת לך רק מהחול שלך. מהכוח שלך.‬
‫איזו תועלת יש בך?‬
‫קיבלת את החול שלך.‬ ‫למה אתה עדיין פה אם אתה לא מוכן לעזור?‬
‫חכי בחוץ.‬
‫רייץ'…‬
‫אני מצטערת, ג'ו. אני כל כך מצטערת.‬
‫זאת אשמתי.‬
‫הכול באשמתי.‬
‫אסור היה לי לנטוש אותו אצלך.‬
‫אסור היה לי לנטוש.‬
‫אבל חזרת. נכון?‬
‫לא. תענדי אותו שוב.‬
‫ראיתי מה קורה לאנשים‬ ‫שמכעיסים אותך ואת הדבר הזה.‬
‫אני מנסה להציל אותך, לא לפגוע בך. קח.‬
‫הוא השאיר אותי בחיים‬ ‫במשך 116 שנים עד עכשיו.‬
‫אני מקווה שישאיר אותך בחיים לנצח.‬
‫זה כל מה שאימא רוצה, באמת. קח אותו.‬
‫דבר אחד אחרון.‬
‫אני מצטערת שהייתי כזאת אימא מחורבנת.‬
‫לא. אימא.‬
‫קחי אותו בחזרה.‬
‫זה מאוחר מדי, מותק.‬
‫לא.‬
‫סוהר!‬
‫אימא.‬
‫אתה לא צריך את אבן האודם.‬
‫איש לא יוכל לפגוע בך עכשיו.‬
‫מה עשית לה?‬
‫כלום. לא עשיתי כלום.‬
‫אני צריך שתתרחק ממנה. בסדר?‬
‫לא כדאי לך לכוון את האקדח הזה אליי,‬ ‫אני מבטיח לך.‬
‫אבטחה מבקשים גיבוי.‬
‫אולי פשוט תשחרר אותי?‬
‫לטובתך.‬
‫אני מזהיר אותך, ג'ון, אני אירה.‬
‫אתה תפגע רק בעצמך.‬
‫אני מצטער.‬
‫עצור!‬ ‫-עצור במקומך!‬
‫אל תזוז!‬
‫אל תזוז, לעזאזל!‬
‫קר מדי בשבילך להיות פה בחוץ בלי מעיל.‬
‫זה אדיב מאוד מצידך.‬
‫לא, בבקשה. אני עומד על כך. כן.‬
‫מה איתך?‬
‫הקור לא מפריע לי.‬
‫הנה, הרבה יותר טוב.‬
‫אוכל להחזיר לך אותו כשאגיע לאן שאני הולך?‬
‫הדבר היחיד שחשוב לי‬ ‫הוא שתגיע לאן שאתה הולך.‬
‫תודה.‬
‫תודה לך.‬
‫היא מתה בשלווה. בשנתה.‬
‫אודיע לאבא שלה.‬
‫אתה יודע, היא הייתה אדם טוב.‬
‫יש כמה כאלה בעולם, אתה יודע.‬
‫לא כולם כמוני וכמו רודריק ברג'ס.‬
‫את לא רודריק ברג'ס.‬
‫ומה שמו של החבר שלך?‬
‫שמו מת'יו, אבל הוא לא ה…‬ ‫-שמור עליו, מת'יו.‬
‫הוא זקוק לזה.‬
‫קונסטנטיין!‬
‫הסיוט הזה לא יטריד אותך עוד.‬
‫זה היה… נחמד, מה שעשית שם למעלה.‬
‫לעולם אל תרגל אחריי שוב.‬
‫לא ריגלתי.‬
‫לו ריגלתי אחריך, לא היית יודע מזה.‬
‫אז מה הצעד הבא שלנו?‬
‫אני הולך לחפש את הקובע שלי.‬
‫ואתה הולך לחלימה.‬
‫או… ותקשיב לי עד הסוף,‬ ‫תוכל לקחת אותי איתך,‬
‫ולא נצטרך לנהל שוב את השיחה הזאת.‬
‫זה באמת נשמע מפתה.‬
‫למעשה, אני עשוי להזדקק לך‬ ‫במקום שאני הולך אליו.‬
‫כן? לאן אנחנו הולכים?‬
‫לגיהינום.‬
‫גיהינום. כאילו גיהינום-גיהינום,‬ ‫או שזאת הייתה מטאפורה?‬
‫כי בכל מקרה‬ ‫כדאי שנדווח קודם ללוסיאן, נכון?‬
‫נראה מה דעתה בעניין.‬
‫אני אעוף על כנפי הדמיון,‬ ‫שזה איבר שיש לציפורים,‬
‫ואנחש שהיא לא תהיה בעד ללכת לגיהינום.‬
‫אבל יש לי תחושה שאתה לא מקשיב,‬ ‫אז שיהיה, בוא נלך לגיהינום!‬
‫תרגום כתוביות: זיוית אוריין‬