EN NETFLIX-SERIE
TREDJE KAPITTEL: DRØM EN DRØM OM MEG
Johanna!
Astra. Jeg kom straks jeg så meldingen. Hva er det? Hva har hendt?
Vi må vekk herfra nå!
Det skal vi. Si hva som har hendt.
Han sa det var en ulykke, som da mamma døde.
Hvor er han?
CASANOVA PRESENTERER - FLYKT, NÅ! TORSDAG 22. JULI
Logue.
SATANISTISKE RITUALER
Hallo, Johanna.
Hva faen har du gjort?
Vi bare moret oss litt.
"Moret dere litt"?
Påkaller demoner for moro skyld?
-Hvem er "vi"? Hvor er de andre? -Fortsatt der inne.
-På klubben? -Du vil ikke gå inn dit.
Nei, det kan du banne på.
Men noen må rydde opp etter deg.
Jeg blir med deg.
Tro det eller ei, det er tryggere her, med faren din.
Vi er fremme.
Beklager, lang dag.
Min er så vidt begynt.
Min også, tror jeg.
Johanna Constantine.
Se på deg, i finstasen.
Hva gjør du her, Hettie?
Sikkert det samme som deg.
Han kommer.
-Hvem? -Det vet du.
Morfeus.
Oneiromantikeren.
Du vet, Sandman, han er tilbake.
"Sandman"?
Han som får barn til å sovne?
Et eventyr, Hettie.
Ikke et eventyr, frøken.
Han er tilbake, og vil ha sanden sin.
Godt å vite. Jeg drar på jobb.
Du skal få se. Det vet jeg.
Jeg er 280 år gammel, og jeg vet det.
Constantine.
Kjenner jeg deg?
Vi to må snakke sammen.
Still deg i kø.
Kan ikke la Gud vente.
Ric the Vic.
Du kom! Gudskjelov.
Ikke som en tjeneste. Får jeg ikke betalt, går jeg.
Selvsagt får du betalt.
Dette gjelder kun jobb.
Om du ikke vil ta en drink etterpå.
Si meg hva som skjer. Hvorfor ble jeg tilkalt?
Det vanlige. En sjel i nød.
Hvem er hun?
Betyr det noe?
Hvis jeg dobler betalingen?
Tredobler den?
Familien hennes har penger.
Hvis familien er kongelig, er svaret nei.
Fått nok av dem. Jeg sa til dronningen…
Dronningen vet ikke at hun er her.
Er det prinsessen?
Hun kom for en time siden
og krevde å vies før slottet og pressen oppdaget det.
Hvem vil hun gifte seg med?
-Kevin Brody. -Fotballspilleren?
-Han er elendig. -Men deilig.
Selv om en prinsesse vil
gifte seg med en tåpelig ving,
-trenger hun ikke eksorsist. -Det er mer.
Snakk med henne, så får du se.
-Kongelige er for risikabelt. -Men…
Jeg kan bli sittende igjen med en død prinsesse,
en demon på frifot og ingen som kan betale meg.
-Dra til helvete! -Herregud.
-Hva gjør du med meg? -Er det henne?
Lukter du ikke svovelen?
-Hvor er hun? -Takk. På mitt kontor.
Du trenger Rituale Romanum.
Jeg kan ikke storme inn og lire av meg latin.
Er hun bundet, er det derfor hun høres slik ut?
Hun høres slik ut fordi hun er besatt av en jævla demon.
Kan vi i det minste dope henne ned først? Skjenke henne full, binde henne?
Hun er kongelig.
De elsker sånt.
Flere ideer?
Ja.
Kle av deg.
Tar du, prinsesse, denne…
Ja.
Vent, er du helt sikker på dette?
Det var derfor jeg sa ja, Kevin.
Nei, er du sikker på at du ikke vil ha et stort kongelig bryllup?
Med dronningen og fotografer og slikt?
Jeg vil bare ha deg.
Fortsett.
-Tar du, Kevin… -Ja.
Så gjenta etter meg.
Beklager, jeg har fastet.
I tilfelle det kom fotografer. Om du skjønner?
-Spiller ingen rolle. -Fortsett.
Beklager, kan vi…
Må du spy? Kevin?
Skal du spy i bryllupet vårt?
Kevin.
Ric!
Du hadde rett om demonen, men ikke verten.
-Fy faen. -Få henne ut.
Herregud! Kevin…
Kom igjen.
Bli med meg.
Du… snakker for mye.
-Si hva du heter, så slutter jeg. -Hvorfor det?
Det finnes mye hyggeligere måter å få deg til å slutte på.
Han heter Agilieth.
Hyggelig at du husker meg,
lord Morfeus, etter å ha vært så lenge borte.
Lord Morfeus?
Det er han.
Men jeg kjente deg nesten ikke igjen uten hjelmen.
Jeg lurer på hvor hjelmen din er.
Antakelig i helvete, hos demonen som byttet den til seg.
Ja, men hvilken demon? Gi meg prinsessen, så sier jeg det.
Vent.
Greit!
Jeg skal si hvor hjelmen er, ikke send meg tilbake.
Constantine. Slutt!
Jeg befaler deg!
-Drøm av De evige befaler deg! -Slutt!
Stikk tilbake til helvete.
Du vet ikke hva du har gjort.
Jo, det gjør jeg.
Jeg fikk tredoblet honoraret.
Ric! Skal jeg sende regningen til Church of England eller Buckingham Palace?
-Er dette en test? -Nei.
Du er vanligvis så forsiktig med å nevne den.
Det er sikkert fordi legene ba deg la være.
Så hvorfor nå? Hva har hendt?
Du stjal fra ham.
Ingenting. Jeg bare…
Tror du ikke jeg merker at du lyver?
La oss bare si at en sikker kilde har fortalt
at rubinens eier kommer etter den og dem som stjal den fra ham.
Da går han etter deg.
-Du stjal den fra ham. -Og du stjal den fra meg.
Du er den eneste som vet hvor den er.
Han kommer virkelig.
Det har du sagt i årevis.
Ja, men denne gangen er…
Hver gang vi flyttet til en ny by og endret etternavn,
var det ikke fordi din daværende kjæreste ga oss juling,
men fordi Sandman ville komme…
-Jeg prøvde å beskytte deg. -Mot hvem?
Sandman?
Eller faren min?
Jeg har jo sagt at faren din døde da du var baby.
Ja. Det har du også sagt i årevis,
men du lyver om alt, lever av lyve,
du er Ethel Cripps, Ethel Dee, du er madame Daudet,
og jeg er visst John Burgess.
Hvem fortalte deg det?
Det fine med å være i fengsel
er at man har god tid til å lese, og ifølge dette,
"Den rituelle magiens historie i England",
tilhørte rubinen Roderick Burgess, en rival av Aleister Crowley.
Han hadde en elskerinne
ved navn Ethel Cripps.
Faren min døde ikke da jeg var baby, eller hva?
Faren min var Roderick Burgess.
Faren din var en fitte som ville at jeg skulle ta abort.
Det er kanskje det første ærlige du har sagt til meg.
Vil du ha rubinen?
Fortell meg alt.
Og fortell sannheten denne gangen.
Ja. Hertugen og hertuginnen kommer for å hente prinsessen.
Stakkars liten.
Hun virket faktisk besatt.
Det var hun.
Kjærlighet kan ødelegge deg.
Den nye mannen din er ikke verst.
Han er ikke mannen min. Ikke engang mann.
Hva er han da?
Han er Evig.
Jeg sa Sandman, og jeg mente den hersens Sandman.
Godt å ha deg tilbake, herre.
Ikke la henne lure deg.
Bestemoren min fortalte historier om dere.
Jeg har kjent familien din i århundrer.
Da vet du at ingen av oss er til å stole på.
Hva vil du med meg?
En av mine eiendeler havnet hos deg.
En lærpung fylt med sand.
Jeg må få den tilbake.
Var den din?
Kjøpte den fra et dødsbo. Klarte ikke å åpne den.
Hvor er den?
-Aner ikke. -Vi må finne den.
Må vi? Hvorfor det?
For uten den opphører riket mitt,
og uten drømmer forsvinner menneskeheten.
Ikke ta det ille opp, men… Jeg kan klare meg uten drømmer.
Har ikke sovet godt på evigheter.
Og det får du ikke.
Ikke før vi finner sanden.
Vi må dra, nå.
Pleier dette å funke for deg? Bare dukke opp og beordre folk?
Ja.
Greit.
-Jeg skal hjelpe deg. -Bra.
-I morgen tidlig, og jeg jobber alene. -Nei.
Vil ikke ha deg og vennen din på slep.
-Vennen min? -Er ikke det din ravn?
-Bestemor sa at Drøm alltid har en ravn. -Ikke nå mer.
Hvem er du?
Si hva du heter.
Matthew, sir.
Matthew, jeg ga Lucienne klar beskjed
om at jeg ikke trenger en ravn denne gangen.
Hun sa du ville si det.
-Hvis jeg trenger hjelp, ber jeg om det. -Du gjør det…
Hun slipper unna.
Det er derfor du trenger en ravn.
Dra tilbake til Drømmeriket.
Jeg stjal redskapene fordi jeg trodde de kunne hjelpe oss.
Mennene til faren din kom etter oss, så jeg gjemte rubinen,
og byttet de andre…
…mot denne.
Beskyttelsesamuletten.
Den har holdt meg i live.
Men den vil ikke gjøre det samme for deg.
Det er derfor jeg trenger rubinen.
Selv om jeg sier hvor den er, vil den ikke hjelpe deg. Jeg endret den.
Nå virker den bare for meg.
Hvis du ikke tror meg, prøv å bruke den og se hva som skjer.
Jeg skal ikke bruke den.
Jeg vil at vi skal gi den tilbake.
-Kanskje han tilgir oss. -Kanskje.
Eller kanskje vi ikke bør gi bort en edelsten
som gjør drømmer til virkelighet,
når vi kan bruke den til å drømme om en verden uten Sandman.
Vi kan begynne på nytt.
Jeg er tilbake.
Ja, selv om jeg ba deg dra.
Jeg kan ikke. Sjefsdama sa…
Lucienne er ikke din herre.
Hun sa du ville si det også.
Vet du hvem jeg er?
Ikke helt, men jeg…
Vet ikke engang hvem jeg selv er mer.
For et par timer siden døde jeg visst mens jeg sov,
og nå er jeg en fugl.
Jeg hadde tomler. Nå har jeg disse.
Ja. Og du må bruke dem til å fly tilbake til Drømmeriket.
-Denne verdenen er ikke trygg. -Tror du ikke jeg vet det?
Jeg levde her hele livet. Det var derfor Lucienne sendte meg.
Min forrige ravn ville hjelpe meg.
Jaså? Hvor er han nå?
Hun het Jessamy.
Hun døde mens hun prøvde å hjelpe meg.
Kondolerer.
La meg i det minste hjelpe deg med å finne den kvinnen.
Om hun sover,
har vi fem-seks timer før hun er på farten igjen.
Hvis hun sover, vet jeg nøyaktig hvor jeg finner henne.
Johanna!
Astra! Gå tilbake, nå!
-Nei! -Astra!
Nei!
Ikke slipp taket!
Astra!
Nei!
Faen heller.
Hvordan fant du meg?
Du drømte.
Men det var ikke bare en drøm, eller hva?
Det er et minne.
Ikke rart at du ikke får sove.
Kanskje det er fortjent.
Kanskje.
Men jeg kan fikse det.
Bare om jeg hjelper deg.
Men å finne noe her kan kreve mer magi
enn selv du kan oppby.
Jeg ser på kontoret.
-Prøv å ikke rydde imens. -Jeg blir med deg.
Du har talent for å forsvinne.
Ja vel.
Men hvis rotet her inne plager deg, vent til du ser kontoret mitt.
Hvorfor er dere mennesker så glade i ting?
De kan være kjekke å ha.
Du virker ganske glad i sanden din.
Den er en del av meg, ikke bare en ting.
Hvordan klarte du å miste den da?
Den ble stjålet av en magibruker ved navn Burgess.
Ikke Roderick Burgess?
Selveste demonkongen?
Alle sa at han var en bedrager.
Sa han hadde djevelen innesperret i kjelleren. Hvordan vet du…
Faen.
Det var ikke djevelen han hadde i kjelleren, hva?
Var du der nede? Hele tiden?
Er dette deg?
Hvordan det? Ser jeg så annerledes ut?
Eller yngre?
Nei.
Lykkelig.
Faen.
Jeg vet hvor sanden er.
Jeg har savnet deg, mor.
Vi sto hverandre så nær.
Særlig når det bare var oss to.
-Det var vel aldri bare oss to? -Når du var mellom kjærester.
Nei. Jeg mente rubinen.
Du viste den bare til meg når jeg hadde bursdag.
Du ba meg ønske meg noe, og en ponni dukket opp i hagen
eller det snødde på rommet mitt i juli.
Jeg burde ikke ha gjort det.
Jo, det var fantastisk.
Jeg burde ikke ha stjålet den fra deg.
Jeg burde ikke ha stjålet den.
Du gjorde det du måtte for å holde oss i live.
Jeg forstår det nå.
Og jeg er glad jeg kan gjøre gjengjeld.
Hvis du henter rubinen til meg.
Jeg tror ikke det er så lurt.
Jeg har fikset den.
Eneste grunn til at de folkene ble skadet, var…
Ikke skadet, John. Folk døde.
Du drepte dem.
De prøvde å ta den fra meg. Jeg forsvarte meg.
Og nå kan jeg bruke den til å forsvare deg.
Men jeg trenger ikke forsvar.
Jeg har denne. Jeg prøver å redde deg.
Jaså?
Hva kan jeg gjøre for å få deg til å tro på meg?
Hva gjør du?
Det jeg burde ha gjort for lenge siden.
Beskytter sønnen min.
Med denne trenger du ikke rubinen.
Hvem er kvinnen på bildet?
Hun heter Rachel, Rachel Moodie.
Driver hun også med magi?
Herregud, nei.
Nei, hun er et anstendig menneske.
Ordentlig jobb, fin familie.
Hatet alt det magiske.
Likevel overlot du sanden til henne.
Jeg overlot den ikke til henne.
Dro fra den.
Og henne.
Jeg bodde litt hos henne.
Hun feiltolket det som at vi bodde sammen, så
en kveld dro jeg på en jobb og… kom aldri tilbake.
Hvorfor ikke?
Fordi det aldri ender godt.
Hva da?
Kjærlighet?
Nei. Det gjør vel ikke det.
Vet ikke om du så det,
men folk rundt meg blir revet i to eller sendt til helvete.
Best for henne at jeg dro.
Sa du det til henne?
Nei. Jeg må vel gjøre det nå.
Her er det. Eller var.
Det er seks måneder siden. Kanskje hun har flyttet.
Vær så snill, ha flyttet.
Faen heller.
Kanskje vi har flaks, og hun ikke er…
Rart. Hun spurte ikke engang hvem det er.
Kanskje hun venter noen. Dette kan bli pinlig.
Mer… pinlig.
-Vent her. -Jeg blir med.
Nei. Aner du hvor mye hun sikkert hater meg nå?
Har du noen ekskjærester?
-Jeg venter ikke lenge. -Trengs ikke.
Hun vil smelle igjen døren, som jeg skal gjøre med deg… nå.
Bare gjør det.
-Herregud. -Hei, Rach.
-Hva gjør du her? -Jeg burde vel ha ringt først.
Unnskyld.
-Hei. -Hei.
Jeg hadde planlagt det jeg ville si.
Sett i gang. Ikke la meg hindre deg.
Du ser bra ut.
Ja…
Beklager bryet.
Jeg la igjen noen ting da vi slo opp, og lurte på om…
Slo vi opp, egentlig?
Godt poeng.
Det var dårlig gjort av meg, og galt.
Jeg burde ha ringt eller sendt melding.
Vil du komme inn?
Og si ordentlig unnskyld?
Dette sier jeg som en som nylig var menneske.
Mennesker er ikke til å stole på.
Nei.
Om jeg var Johanna Constantine, ville jeg bedt Rachel
beholde sanden, spe den ut med vanlig sand
og selge til høystbydende.
Men jeg var ikke det beste mennesket.
Vi kan ikke alle være Jessamy, som var perfekt på alle måter.
Matthew, jeg…
Du mener du ikke trenger en ravn, men om du står her
og venter på at mennesker skal hjelpe andre enn seg selv,
vil du stå her ute i regnet for alltid.
Samme hva de gjør der oppe, tenker de ikke på deg.
Skal vi
ta unnskyldningen på soverommet?
Det går bra, ikke sant?
Ja, men du har mye å si unnskyld for.
Jeg vet det.
-Da du dro den kvelden… -Rach.
-Da du dro den kvelden… -Må vi?
…og du ikke kom hjem,
ble jeg livredd.
Jeg er lei for det.
Jeg ringte alle.
Chas og Renee, Ric the Vic.
Til og med eksene dine.
Det gjorde du ikke.
Hvem?
Sarah.
-Oliver. -Fy faen.
Og Kit Ryan.
Men alle ba meg komme over det.
Fordi du er en egoistisk, hensynsløs feiging.
Som ødelegger alt hun rører ved.
-Rach. -Constantine.
Våkne.
Hva gjorde du med meg?
Det var sanden.
Hvor er Rachel?
Rachel?
-Rach? -Jo?
Jo? Er det deg?
Det er en herlig drøm.
Hva har hendt med henne?
Den er ikke ment for mennesker.
Nei! Få den.
Vær så snill. Det gjør vondt.
Vi kan dra.
Hva?
Vi kan ikke dra fra henne slik.
Vi kan ikke hjelpe henne.
Sanden var alt som holdt henne i live.
Du må gjøre noe.
Uten sanden din hadde hun ikke vært slik.
Jeg forlot den ikke hos henne.
Hva feiler det deg?
Vil du ha tilbake sanden for å redde menneskeheten? Her er hun!
Men vi er alle Roderick Burgess for deg.
Du bryr deg bare om sanden din. Makten.
Hva er vitsen med deg?
Du fikk tilbake sanden. Hvorfor er du fortsatt her?
Vent utenfor.
Rach…
Jeg er så lei for det, Jo.
Det er min skyld.
Alt sammen.
Burde ikke ha lagt den igjen.
Burde ikke ha dratt.
Men du kom jo tilbake?
Nei. Ta den på igjen.
Jeg har sett hva den tingen kan gjøre med folk.
Jeg prøver å redde deg. Her.
Den har holdt meg i live i 116 år så langt.
Håper den holder deg i live for alltid.
Det er alt en mor ønsker seg. Ta den.
En siste ting.
Unnskyld at jeg var en dårlig mor.
Nei. Mor.
Ta den tilbake.
Det er for sent.
Nei.
Vakt!
Mor.
Du trenger ikke rubinen.
Ingen kan skade deg nå.
Hva har du gjort?
Ingenting. Jeg gjorde ikke noe.
Trekk unna henne.
Du bør ikke rette den pistolen mot meg.
Ber om forsterkninger.
Kan du ikke bare la meg gå?
For din egen skyld.
Jeg advarer deg, John, jeg skyter.
Du vil bare skade deg selv.
Jeg er lei for det.
-Ikke rør deg! -Stans!
Ikke rør deg!
Ikke rør deg, for faen!
Det er for kaldt for deg her ute uten jakke.
Veldig snilt av deg.
Jo, jeg insisterer.
Hva med deg?
Jeg har ikke noe imot kulden.
Sånn, mye bedre.
Kan jeg sende den tilbake når jeg kommer dit jeg skal?
Alt som betyr noe for meg, er at du kommer dit du skal.
Takk.
Selv takk.
Hun døde fredelig mens hun sov.
Jeg sier det til faren.
Hun var et godt menneske.
Det er noen av dem der ute.
Ikke alle er som meg og Roderick Burgess.
Du er ikke Roderick Burgess.
Og hva heter vennen din?
-Matthew, men han er ikke… -Pass på ham, Matthew.
Han trenger det.
Constantine!
Det marerittet vil ikke plage deg mer.
Det var… snilt, det du gjorde.
Ikke spioner på meg igjen.
Jeg spionerte ikke.
Da ville du ikke visst det.
Hva er neste trekk?
Jeg skal lete etter hjelmen min.
Og du skal dra til Drømmeriket.
Eller du kan ta meg med,
og vi trenger ikke å ha denne samtalen igjen.
Det høres fristende ut.
Faktisk kan jeg få bruk for deg dit jeg skal.
Å ja? Hvor skal vi?
Helvete.
Det ekte helvete, eller mener du metaforisk?
Uansett bør vi vel snakke med Lucienne først?
Høre hva hun mener.
Jeg skal ta en råsjans
og si at hun ikke vil være for en helvetestur.
Men jeg tror ikke du hører på meg, så faen heller, la oss dra til helvete!
Tekst: Tonje Bjørkheim Nilsen