EN NETFLIX-SERIE
KAPITEL 4: HÅB I HELVEDE
Det har mange navne.
Avernus, Tartarus, Hades,
den infernalske region, I kalder Helvede.
Så Helvede eksisterer?
Det gør det. For nogle.
Så eksisterer det ikke, hvis man ikke tror på det?
Troede du på det? Da du var menneske?
Ja.
Jeg forventede bare ikke, at der var koldt her.
Hvilken vej skal vi?
Lad os følge de fordømte.
Skal man medbringe sin egen ild til Helvede?
Er du okay?
Det tror jeg.
-Lad mig hjælpe. -Tak.
Undskyld.
Det var min skyld.
Jeg har tabt mine sutsko et sted.
Værsgo.
Det er meget venligt.
Jeg er vist lidt forkert påklædt.
Hvis jeg bestemte, havde jeg pyjamas på konstant.
Bor du i nærheden?
Nej, jeg…
Jeg ved faktisk ikke, hvor jeg er.
Har du brug for et lift?
Jeg vil gerne køre dig.
Jeg vil ikke være til besvær.
Det er du slet ikke.
Hvor skal vi hen?
Ved du, hvor Mayhew ligger?
Det er på vejen. Jeg bor i Cumberland. Rosemary.
Hej Rosemary. Jeg hedder John.
Rart at møde dig.
Kom og hils på Susie.
-Hvem er Susie? -Min rottweiler.
Sniger vi os ikke ind med dem?
En konge må ikke gå uinviteret ind i en anden monarks rige.
Der er regler, protokoller, der skal følges.
Der er en ved døren.
Ved fordømmelsesporten.
Er det en tyv, bølle eller hore?
Der er en ved døren.
Og der er plads til en mere.
Til skabelsens slutning.
Vær hilset, Squatterbloat.
Jeg søger foretræde for din hersker.
Og hvem er du så?
Jeg er drømmenes konge.
Hersker over Mareridtsriget.
Ja, klovn.
Så hvor er din krone?
Var din tunge, dæmon.
Helvedes hersker vil ikke være venlig overfor en, der fornærmer en æret gæst.
Og jeg er gæst i dette rige, ligesom jeg er monark i mit eget.
Så hvor er din rubin?
Skal den hjemsøge dine drømme?
Og dine vågne timer?
Eller åbner du Helvedes porte og lader os passere?
Før os til slottet.
Der er en ved døren.
Bor du i Mayhew?
Ikke mere.
Mine… ting er der.
Plejede du at bo i Mayhew?
Ja. For et par år siden.
Min mors arbejde tvang os til flytte ret meget rundt.
Hvad laver hun?
Hun er død for nylig.
Åh, John…
Det er lige sket, så jeg er stadig lidt…
Selvfølgelig.
Det gør mig ondt.
Hun var ikke god desværre.
Det er frygteligt at sige, ikke? Selvom det er sandt.
Nej. Sådan en mor har jeg også.
Virkelig? Hvad laver hun?
Hun ser tv. Hele dagen.
Det er det, hun laver.
Hvad med din? Da hun levede.
Da hun levede,
var min mor en dygtig tyv.
-Virkelig? -Ja, desværre.
Hvad stjal hun?
Er det uhøfligt at spørge?
Nej, slet ikke.
Hun stjal hvad som helst.
Hun stjal kunst. Juveler. Andre folks identiteter.
Derfor måtte vi flytte konstant.
Derfor løj hun om alt.
Selv overfor mig.
Måske ville hun beskytte dig.
Det lyder som en kvinde, der har børn.
To piger. Samantha, Sarah.
Rosemary, må jeg spørge om noget?
Ja da.
Lyver du?
For Samantha og Sarah?
Deres far var løgneren i familien.
Vi var gift i ti år,
før jeg fandt ud af, at han havde en anden kone og barn i en anden by.
-Du godeste. -Ja.
At lyve er det værste, man kan gøre mod en anden person.
Det er jeg levende bevis på.
Jeg er sikker på, din mor elskede dig og var stolt af dig.
Hun tilgav mig til sidst.
-For hvad? -At stjæle fra hende.
-Hvad stjal du? -En rubin.
Ulig enhver anden. Ulig noget, du har set.
Hun fik mig anholdt selvfølgelig og smidt i fængsel.
-For at stjæle rubinen? -Og brandstiftelse.
Og mord.
Generelt kaos. Blandt andet.
Problemet med at have rubinen var,
at alle forsøgte at tage den fra mig.
Og så gjorde jeg det, jeg måtte.
Myrdede du folk?
Det var ikke gode folk.
Ikke som du og Susie.
Ikke sandt, Susie?
Ikke sandt, søde pige?
Ved du, hvor vi er?
Landskabet skyldes morgenstjernens påfund.
Morgenstjernen?
Skal vi tilbringe natten i dette gudsforladte…
Lucifer Morgenstjerne.
Som i djævelen?
Helvedes hersker er ikke bare en djævel.
Så I kender hinanden?
Vi har kendt hinanden meget længe.
Første gang vi mødtes, var Lucifer englen Samael.
Jeg glemte, at djævelen engang var en engel.
Ikke bare en engel.
Den smukkeste, klogeste og mest magtfulde af alle engle.
Udover Skaberen, er Lucifer måske det mest magtfulde væsen, der findes.
Mere magtfuld end dig?
Meget mere. Især nu.
Hvorfor nu?
Sidste gang var jeg en æret gæst.
En udsending fra mit kongerige.
Denne gang har jeg inviteret mig selv,
og jeg mangler symbolerne på min position.
Men du er stadig Drøm af de endeløse. Du har dit sand.
Hvad er der galt?
Squatterbloat. Han er væk.
Okay, gå ikke i panik.
Jeg flyver op og ser, hvor vi er.
Niks. Det gør du ikke.
Denne vej.
Virker det som vejen til slottet?
En dæmon har hundredvis af motiver til alt, han gør.
Og de er alle ondsindede.
Dæmon.
Dette er ikke vejen.
Kai'ckul?
Drømmeherre?
Det er dig.
Vær hilset, Nada.
Kai'ckul.
Jeg har bedt for denne dag.
Jeg vidste, du ville komme.
Det smerter mig at se dig sådan.
Så frigiv mig, herre.
Kun din tilgivelse kan befri mig.
Elsker du mig ikke stadig?
Der er gået 10.000 år, Nada.
Jo. Jeg elsker dig stadig.
Men jeg har ikke tilgivet dig.
Kom, Matthew.
Kai'ckul, jeg opgiver ikke håbet.
Jeg opgiver aldrig.
Ja. Jeg indrømmer, at jeg førhen måske har gjort visse ting,
der er moralsk… tvetydige.
Jeg har lært om menneskets natur
og hemmeligheden ved ægte forståelse og medfølelse.
Vil du vide, hvad det er?
Ja.
Det kommer til at lyde sært,
men hemmeligheden ved at have medfølelse med folk
er at vide, at de i bund og grund er egoistiske.
Og jeg siger det uden fordømmelse.
Det er sådan, mennesker er bygget. Sådan er vi skabt.
Og hvis man ved det fra starten,
hvis man forstår, at vi opererer
ud af den biologiske, medfødte egoisme,
så giver livet meget mere mening.
Er du okay?
Undskyld. Mobilen gled.
Hvad sagde du?
Jeg sagde,
at det at vide, at folk er egoistiske,
fritager en fra at tage deres handlinger og løgne personligt.
Folk lyver, fordi de er egoistiske.
De lyver, fordi de er mennesker.
De lyver, fordi de er bange.
Folk vil sige hvad som helst.
Gøre hvad som helst for ikke at blive gjort ondt.
Det er bare det, jeg tror.
Du er dygtig, Rosemary.
Hvad mener du?
Jeg mener, jeg oplever folk som egoistiske,
og du oplever dem som bange.
Hvilket de er, det er vi alle. Du har fuldstændig ret.
Og er god.
Tak.
Kan vi stoppe for at tanke?
Ja da.
Den kvinde der?
Vil du dele noget med din ven Matthew?
Hendes navn er Nada.
Hun herskede over en stamme, der kaldte sig De første folk.
Vi var forelskede.
Så hvad gjorde hun? Hvordan endte hun her?
Hun trodsede mig.
Vent. Fik du hende herned?
Morgenstjerne lader mig vide, at Helvede har forberedt mit besøg.
Hvorfor stopper vi?
Vi er her.
Goddag.
Goddag, Drøm.
Vær hilset, Lucifer Morgenstjerne.
Vær hilset, Mazikeen af Lillim.
Vær hilset, drømmeherre.
Du ser godt ud, Drøm. Har du det godt?
Og din familie, Skæbne, Død, Fortvivlelse og de andre?
Helvedes hersker ved, det er ikke er et visit.
Vil du slutte dig til os?
Alliere dit rige med vores?
Anerkende Helvedets suverænitet?
Du kender min holdning til det, Lysbringer.
Følelser ændrer sig.
Især når man har været fanget og indespærret af dødelige.
Vi forventede mere af dig, søde Morpheus.
Jeg er kommet, fordi min statshjelm blev stjålet fra mig.
En af dine dæmoner har den vist.
Jeg vil have den tilbage.
Nu.
Drøm, hvis bare det var så let.
Men der er regler, forstår du.
Protokoller, der skal følges.
Hvilken dæmon har din hjelm?
Sig navnet, så henter vi den.
Jeg kender ikke navnet.
Så må vi tilkalde dem alle.
Værsgo, Drøm, nu kan du udspørge dem.
Hvilken dæmon har din hjelm?
Skal vi udspørge dem enkeltvis eller…
Det bliver ikke nødvendigt.
Det overrasker os, hvor let du opgiver, Drøm.
Vi ved, du støttede dig til dine ting.
Men ting er de mest subtile fælder.
Vi bliver afhængige af dem,
og i deres fravær er vi sårbare,
svage, forsvarsløse.
Ikke helt.
Jeg har genfundet mit sand.
Det bragte mig hertil,
og nu bringer det det, der er mit i Helvede, til mig.
Sig mig dit navn, dæmon.
Behøver jeg sige det?
Det er Choronzon. En af Helvedes hertuger.
Choronzon…
Hjelmen er min. Du må returnere den til mig.
Nej. Den er min nu.
Jeg byttede den med en dødelig for en sølle ting.
Det var en fair handel. Jeg har ikke brudt love.
Og hvis drømmekongen vil have sin hjelm,
så må han kæmpe med mig om den.
Meget vel.
Jeg udfordrer dig, Choronzon.
Du kender reglerne, drømmeherre.
Hvis jeg vinder, giver du mig hjelmen.
Og hvis du taber,
tjener du mig som min slave i Helvede i al evighed.
Jeg accepterer betingelserne.
Hvem skal repræsentere dig i kampen?
Jeg repræsenterer mig selv.
Choronzon, hvem skal repræsentere dig?
Jeg vælger dig, herre.
Beklager, Drøm, men Helvedes love kræver, at jeg bliver hans forkæmper.
Men hvis du ikke vil kæmpe mod mig.
Jeg har accepteret.
Lad udfordringen begynde.
Det går hurtigt.
Vi klarer den. Giv dig god tid.
Jeg skal betale indenfor.
Vil du have noget? Er du tørstig?
Nej tak. Jeg har det fint.
Det går hurtigt.
Faktisk, Rosemary…
Jeg ville gerne have noget at drikke.
Ja, hvad kan du lide?
Det ved jeg ikke. Jeg har ikke være ude i 30 år.
Har du siddet i fængsel?
Nej, psykiatrisk hospital.
Udvalget er begrænset desværre.
Efter dig.
INGEN PISTOLER ELLER VÅBEN TILLADT
Tag noget. Jeg betaler.
Er du sikker?
Absolut.
Jeg giver fyren mit kreditkort.
Du skal ringe 112 for mig.
Undskyld. Hvad?
Du skal ringe 112 for mig.
Manden, jeg er sammen med, er en undsluppen morder.
Mener du det?
Bare ring 112.
Okay.
Jeg ringer til dem nu.
Ja, hej.
Det er en nødsituation.
Det er tankstationen på rute syv.
Nemlig.
Ja. Det er korrekt.
Så hvis I kan sende nogen…
Rosemary, vi må gå.
Slip hende.
Så venter vi tre her på politiet.
Unge mand, du ønsker ikke at pege den pistol mod mig.
Bliver du ikke der, skyder jeg dig.
Lad være med det.
Du skader kun dig selv.
Det skulle du ikke have gjort.
Jeg skulle ikke have stolet på dig.
Vil du gøre mig ondt?
Kører du mig hen til min rubin?
Så har jeg ingen grund til det.
Indtil du giver mig en.
Velkommen, damer og herrer.
Som underholdning og nydelse for jer i dag,
en formel udfordring.
Udfordreren er Drøm.
Engang herre over Søvnriget.
Som den udfordrede har jeg valgt min forkæmper,
Helvedes hersker, Lucifer Morgenstjerne…
…til at repræsentere mig i en konkurrence på evner, tillid og transformation.
Det ældste spil.
Matthew, du må vende tilbage til Drømmeland.
Hvad? Nej!
Kun derfor kom du med.
For at forlade dig?
Kommer jeg ikke herfra,
skulle Lucienne kende til min skæbne.
Ikke igen.
-Sandet bringer dig tilbage. -Jeg tager ikke tilbage.
Morpheus, afbryder jeg en præ-kamp af en slags?
Bare lidt ringside-peptalk, Deres Majestæt.
Vi kom efter hjelmen, og vi går ikke uden den.
Vi får se.
Som den udfordrede
bestemmer jeg mål og første træk.
Meget vel.
Gør dit træk.
Jeg er…
…en kæmpeulv.
Byttefangende, dødbringende overfaldsmand.
Jeg er en jæger.
På hesteryg, ulvedræbende.
Jeg er en slange.
Hestebidende med gifttænder.
Jeg er en rovfugl.
Slangespisende med gribekløer.
Jeg er en slagterbakterie.
Ødelægger af varmblodet liv.
Jeg er en verden.
Flydende i rummet, livgivende.
Jeg er en nova.
Eksploderende, planetdræbende.
Jeg er et univers.
Der omfatter alle ting og alt liv.
Jeg er anti-liv.
Fordømmelsens bæst.
Mørket for enden af alt.
Hvad vil du så være, drømmeherre?
Jeg…
Chef?
Hej chef!
Er du stadig hos os, Drøm?
Det er han, og det er hans træk, Deres Majestæt.
Der er ikke flere træk.
Hvad kan overleve anti-liv?
Chef, hør her. Ved du, hvad der kan overleve anti-liv?
Dig.
Drømme dør fandeme ikke.
Hvis man tror på dem,
og jeg tror, at Drøm af de endeløse aldrig ville efterlade sin ravn her alene
i Helvede hos Lucifer.
Jeg…
…er…
…håb.
Håb.
Nå, Lysbringer?
Det er dit træk.
Hvad kan dræbe håb?
Choronzon, giv ham hjelmen.
Nej.
Jeg vil ikke.
Den er min.
Tak, Mazikeen.
Tak, Lysbringer.
Helvedes hersker er ærefuld.
Jeg glemmer ikke dette.
Ærefuld?
Du spøger vist.
Se derud, Morpheus.
En milliard af Helvedes herrer står opstillet omkring dig.
Sig os.
Hvorfor skal vi lade dig gå?
Hjelm eller ej, du har ingen magt her.
For…
Hvilken magt har drømme i Helvede?
Du siger, jeg ingen magt har her.
Måske taler du sandt.
Men at sige, at drømme ingen magt har i Helvede…
Sig mig, Lucifer Morgenstjerne,
hvilken magt ville Helvede have, hvis de, der er fanget her,
ikke kunne drømme…
…om Himlen?
En dag, Morpheus…
…knuser vi dig.
Indtil den dag, Lysbringer.
Tror du, Lucifer kommer efter dig?
Hvorfor?
Fordi du lige offentligt har ydmyget Helvedes hersker.
Kan du overhovedet se noget?
Det kan jeg.
Jeg kan se rubinen.
Der er noget galt.
Nogen har ændret den.
Er det det?
Ja. Tak.
Hvorfor er du her nu?
Jeg fortryder det nok, men…
Skal du køres et sted hen?
Ønsker du virkelig, at jeg sætter mig ind igen?
Sandheden. Ingen løgne.
Jeg vil hjem.
Du er en god person, Rosemary.
Desværre overlever gode folk sjældent i denne verden.
Bare lad være med at skade Susie.
Pyt med mig, men…
Her.
Tag den.
Gå med den.
Fra nu af kan ingen skade dig.
Ikke engang mig.
Du behøver ikke være bange eller lyve igen.
Behøver du den ikke?
Nej. Jeg har min rubin.
Chef!
Rubinen opfylder drømme.
Og jeg vil bruge den til at redde verden.
Tekster af: Toni Spring