СЕРІАЛ NETFLIX
ДЖОН ДІ - МІРАНДА ВОКЕР - КОРИНТЯНИН
РОЗДІЛ 7: ЛЯЛЬКОВИЙ БУДИНОК
РОУЗ ВОКЕР
ІСТОРІЯ СНУ
Ось ці не забудь.
2015 - МИС КЕННЕДІ, ФЛОРИДА
Дякую, друже.
-Зможеш взутися сам? -Як далеко Нью-Джерсі від Флориди?
Машиною близько двох днів, але…
-Що, батьківські почуття повернулися? -Він мій син!
Він не хоче, аби ми їхали.
Я знаю.
Ти в нормі?
Ага.
Але…
Я говорила з твоїм татом…
і ми думаємо, що, можливо, було би краще, якби спершу переїхали ми з Роуз,
а вже тоді привезли до Нью-Брансвіка тебе.
Що?
Не можна його лишати.
То я з вами не поїду?
Цього разу ні, любий.
Тато обіцяв!
Він передумав.
Сказав, що дуже за тобою сумуватиме.
Зараз я з ним поговорю.
Роуз.
Він зараз не в настрої для розмов.
Він це робить лише аби помститися.
А як же спільна опіка?
Я не можу забрати Джеда без дозволу твого тата.
Попрощайся з братом і чекай на мене в машині, гаразд?
Люблю тебе, Джедді.
Візьми мене з собою.
Гаразд, треба викласти речі.
Роуз, прошу.
Мені шкода.
-Роуз! -Джеде, все добре.
-Роуз! -Усе добре, любий.
Ти тут, сестро?
Поговоримо, Королево Розпуки?
Я завжди дослухалася до тебе, Жадання.
У мене є новини.
Справжні новини?
Наш Блукач повернувся?
Що?
А, цей?
Ні-ні, про нього нічого не чути.
Я маю на увазі Сон.
Йому вдалося звільнитися.
Хочеш знову заманити його у свої пастки?
Чи він не вдосталь настраждався за останні 100 років?
Ну, може й так.
Але він досі такий же зверхній та пихатий, як і завжди.
Думаєш, ці наші забави його змінять?
Це не забава, близнючко.
Сон досі поводиться так, ніби його світ важливіший за наш.
Час йому зрозуміти, що мрії — це лише відлуння жадання та розпуки.
Яка б там не була задумка цього разу, вона не спрацює.
Як не спрацювало минулого разу, й позаминулого також.
Нада була помилкою.
А Родерік Берджесс був лише диверсією.
Зараз усе інакше, моя люба близнючко.
З'явився сонний вихор.
Вперше за довгий час, і це жінка.
-То ми зачекаємо? -Не доведеться.
Дівчина уявлення не має про свої здібності,
але вона вже зараз робить те, що властиво вихорам.
Втягуючи в себе все і всіх.
І Морфея також.
Хто вона,
жінка, що згубить його?
Її звуть Роуз.
Роуз Вокер.
Роуз?
Літо, я знайшла нове фото Джеда.
Що?
-Ну, не зовсім нове. Нове для мене. -Алло?
2021 - НЬЮ-БРАНСВІК, НЬЮ-ДЖЕРСІ
Міс Блум? Вітаю, це Роуз Вокер. Донька Міранди.
Машина вже під'їжджає.
Перепрошую, але я перебирала мамині речі…
Карле, що ти тут робиш?
Роуз дозволила пожити, поки вас не буде.
Я знайшла фото брата, Джеда, яке я раніше не бачила.
До цього в неї немає взуття.
Зняте ще до розлучення, тобто йому не менше семи років,
але обличчя на ньому видно дуже чітко.
Надіслати його вам?
Коли опікунка сказала нам, що не розкриє місце, куди його віддали,
ви сказали, що ми можемо найняти приватного детектива.
Думаю, мамин будинок покриє його оплату.
Ні, я вам точно заплачу.
Щойно знайду роботу.
Вам робітники не потрібні, часом?
Ні?
Гаразд. Дякую за ваш час.
У тебе не лишилося грошей?
Вона каже, що мама витратила все на квартиру.
Вона хотіла, щоб у тебе був дім.
А також у Джеда.
Нам уже час.
-Мабуть, мені не варто. -Роузі.
Як мені їхати за кордон без грошей, без роботи…
Послухай. Якщо тобі платять за те, щоб ти переїхала, значить, це і є робота.
І цей фонд платить тобі за переліт до Лондона.
Та вони мені не платять.
Твоє утримання — 250 фунтів на добу.
Готівкою. На сім днів.
В обмін на одне інтерв'ю про сімейний родовід.
-Бізнес-клас? -Ага.
Цей фонд дуже хоче тебе побачити.
Вони хотіли побачити не мене.
А мою маму.
Вона так цього чекала.
З мене така собі заміна, я розумію.
Ні. Дякую, що летиш зі мною.
Вибору в мене не було. Твоя мама наполягла.
І я дуже рада, що це так.
З часом стане легше, правда?
Ти ж не думаєш про Гектора щосекунди, кожного дня?
Шампанського?
Дякую.
-Дякую. -Тримай.
Як би сказали мій чоловік та твоя мама:
«Життя закоротке, щоб не насолоджуватися бізнес-класом».
Ти чула про вихор?
-Усі про нього говорять. -Усі?
Усі — це хто конкретно?
Ну, здебільшого Каїн та…
Авелю, якби мені було цікаво почути байки про… закручені сутності,
я би тебе спитала.
Але я тут з метою перепису, що наказав провести Володар Морфей, повернувшись.
Отже, мені потрібен вичерпний перелік усіх істот, що тут проживають.
Гаразд. Дай подумати.
Це я. І сам Дім секретів, звісно.
Пляшковий чорт.
І… дещо невимовно огидне в підвалі.
«Дещо невимовно огидне в підвалі».
Я намагаюся туди не спускатись. І…
Я мимоволі мало не забув свого друга.
Його звуть Ґолді.
«Одне поповнення. Маля ґарґуйля на ім'я Ґолді».
То Володар Морфей знає про…
вихор?
Запевняю тебе,
Володар Морфей має важливіші заняття, ніж слухати дурні плітки.
Може, подорож до Англії — саме те, що їй треба.
Вона спить. Це вже прогрес.
-Вона не могла заснути? -Ні.
Вона зайнята маминим будинком і намагається знайти свого брата.
Робить усе, що може,
аби не залишитися наодинці з думками про те, що тепер вона геть сама.
Але ж це не так.
Так, звісно. Друзі — це чудово, та…
Що?
Коли втрачаєш батьків, то раптом розумієш,
що це не тяжіння тримало тебе на цій землі весь цей час.
А усвідомлення того, що ти чиясь донька. Чи сестра.
Чи дружина, в моєму випадку.
Мені шкода. Як ти? Ти гаразд?
Мабуть, ні, не гаразд.
Чому?
Бо замість того, аби бути на роботі, я лечу до Лондона,
розмовляючи з померлим чоловіком.
Пані?
Вибачте, що розбудила. Чи не могли б ви застебнути свій ремінь?
Дякую.
Я завершила перепис за вашим наказом, Володарю Морфей.
Добре. І?
Загалом у мене 11 062 записи.
Хтось гарно попрацював.
Так.
Є декілька нових сутностей.
Воно й не дивно.
Але… троє Старших Аркан зникли.
Назви їх.
По-перше, Клона.
Мушу визнати, я цьому Кошмару ніколи не довіряла.
Вона перевертень.
Надійність — не в її природі.
Ще хто?
Коринтянин.
Тут ясно.
Досі полює на смертних, яким мав служити.
-Так. -А третій?
Третій — Флотський Гал.
Флотський Гал?
А це вже дивно.
Адже він феодал власних володінь, і завжди був дуже відданим.
Згодна.
Це моя провина.
Якби я був тут, виконуючи свої обов'язки…
-Це не ваша провина, повелителю. -Справді?
Тоді чия?
Боюся, це ще не все.
-Це чутки, насправді, та… -Кажи.
Сни подейкують про… вихор.
Можливо, ви схочете перевірити це.
Чутки правдиві.
Вихор таки існує.
Справжній закруток. Перший у цій епосі.
Тоді вам слід схопити його, сер. Його слід приборкати.
Вихор — «вона», Люсьєно.
А не «він».
І Безмежним заборонено перешкоджати смертним,
що не становлять прямої загрози.
Так, тобто чекати, поки загроза не стане прямою?
Тоді, можливо, одна з наших проблем може стати вирішенням інших трьох.
Адже вона вихор, врешті-решт.
Рано чи пізно вона притягне до себе блудні сни.
А хіба це не ризиковано, Володарю?
Вона може знищити Марення. А заодно і Явосвіт.
Я за нею приглядаю.
Так, але лише коли вона спить.
Може, комусь із нас варто пильнувати її в явосвіті.
Думаю, мені зараз краще не залишати Марення без мого нагляду.
Я міг би.
Чудово. Люсьєна розповість тобі, що шукати, Меттью.
І що бачитимеш ти — бачитиму і я.
Роуз?
Прокидайся.
Приїхали.
У мене був дуже дивний сон.
Дякую.
САССЕКС, АНГЛІЯ
Міс Вокер.
Привіт. Я Роуз.
Я Літа Холл.
Це ви агент? Містер Голдвел?
Голдевей, міс.
Перепрошую.
І з цього боку океану ми називаємо себе «повіреними».
Це тут головний офіс фонду?
Це приватний будинок для людей похилого віку.
Тут мешкає мій клієнт.
Пройдімо всередину?
За мною, будь ласка.
Ваш клієнт керує цим фондом?
Мій клієнт пояснить усе значно краще за мене, міс Холл.
Ти знаєш, що таке «закруток»?
-Що? -Закруток.
Це різновид кільця, я думаю. Старе слово.
Як така молода дівчина натрапила на таке старе слово?
Не така вже й молода. Мені 21 рік насправді.
Мені ніхто не вірить.
А ще вони одразу вимагають мою ID-картку, це дратує.
Буде гірше, коли перестануть вимагати.
Повір.
Заходьте, прошу.
Дякую.
Ви, певне, Роуз.
Так. А це моя подруга, Літа Холл.
Рада зустріти вас обох.
Мене звати Юніті. Юніті Кінкейд.
-Дякую, містере Голдевей. -Будь ласка.
Він дуже серйозний, чи не так?
Будь ласка, проходьте.
Дякуємо.
-А це чий? -Був мій, коли я була дівчинкою.
Виглядає, як новий.
Так і є, мабуть.
Мені так і не вдалося погратися з ним.
Чому?
Це якраз стосується того, чому ви тут.
Ляльковий будиночок був подарунком. На мої 12 років.
Лікарі сказали, що тієї ночі я занедужала.
Хвороба називалася летаргічним енцефалітом.
Просинайся, сплюхо.
Заснувши тоді, я прокинулася лише…
Сонечку? Юніті?
…вісім місяців тому.
Але в своїх снах я прожила просто чудове життя.
Я продовжила батьків бізнес.
І зустріла чоловіка із золотими очима.
У нас народилася дитина.
Та прокинувшись, я усвідомила, що це все було несправжнім.
Усе, крім дитини.
Виявляється, поки я спала в лікарні,
у мене народилася дівчинка.
Вони її сховали, та містер Голдевей дізнався,
що її прийняла хороша сім'я.
І що вирісши, вона сама народила дитину.
Міранду.
Міранду Вокер.
Твою матір.
Я твоя прабабуся, Роуз.
І мені шкода, що я заманила тебе сюди обманом,
але я боялася, що якщо поясню тобі все відразу, то ти можеш не…
Можеш не приїхати.
Думаю, я цього не винесла б.
Залишу вас удвох.
-Тобі необов'язково… -Не йдіть, прошу.
Я ненадовго. Вам є про що поговорити.
Дякую вам обом за те, що приїхали…
ГАНТСВІЛЛ, АЛАБАМА
…але це наш обов'язок, як співголовуючих
регламентного комітету, знайти гідну заміну Сім'янинові.
Тому нам потрібен новий почесний гість.
Є якась знаменитість на лаві запасних?
-Місячна Ріка. -Ні.
Цукерник.
Нам потрібен першокласний спеціаліст. Люди вже купили квитки.
Не так багато, як торік.
Тим паче.
На кого би ми самі купили квитки?
-Коринтянина. -Ага.
Я намагаюся щороку. Жодної відповіді.
Ні.
Дякую.
Скільки йому років?
Коринтянину?
Таке враження, наче він був завжди.
Ні, офіціантові.
Шістнадцять? Сімнадцять?
Застарий для тебе.
Здається молодшим.
Хоча можливо, що Коринтянин — не одна особа за всі ці роки.
Ким би він не був зараз, але його роботи — унікальні.
Це було минулого тижня. У Вашингтоні.
Отже, він на Східному узбережжі. Недалеко.
Що, як ви думаєте, він робить із очима?
Він колектор. Те ж, що й ми.
Я можу запросити його ще раз, звичними каналами.
Ні, якщо ми хочемо привернути його увагу, нам слід думати так, як він.
Діяти, як він.
Ти пропонуєш…
…наслідувати Коринтянина?
Має бути цікаво.
Ми не займаємося плагіатом.
У нас є правила.
А ще ми очікуємо на збори понад сотні серійних убивць.
«Колекторів», прошу.
І вони заплатили чималі гроші, аби побачити Сім'янина.
Ні. Це виключено.
Гаразд. Нехай буде по-вашому.
Скажіть, де туалет?
Думаєш, у Коринтянина є його тип?
Чим можу допомогти?
А ви не Роуз Вокер.
Дійсно, я Карл.
Співмешканець?
Приглядаю за квартирою. Її зараз немає.
А ви…
Думаю, мене можна назвати мисливцем за головами.
Хотів запропонувати Роуз роботу.
-Серйозно? -Не підкажете, де я можу її знайти?
Вона у від'їзді, та я міг би передати їй повідомлення.
Ага. Як довго її не буде, не в курсі?
Тиждень.
Але… можете зачекати.
Техніка Коринтянина бездоганна.
Елегантна.
Аби створити переконливу «колекцію», знадобляться місяці досліджень.
Потрібні правильні знаряддя.
Плюс, яке взагалі Коринтянину діло до наслідувача?
Ну, мені було б.
Якби хтось наживався на моїй репутації,
я б їх знайшов і припинив це.
Це ще одна вагома причина цього не робити.
Згода. Питання закрито.
-Ми вирішили… -Нам треба йти.
Ми не можемо. У нас немає ні почесного гостя, ні плану, що з цим робити.
Я хочу десерт. Офіціанта бачила?
У нас є план.
Ми надішлемо Коринтянину повідомлення.
Офіціант уже не прийде.
Я приведу Літу. Зараз буду.
Роуз.
Розенятку.
Роуз Вокер.
Привіт, Роузі.
Заходь, мій метелику.
Ти на роздоріжжі, Роуз Вокер.
Звідки ви знаєте моє ім'я? Хто ви?
Імена…
Кожне ім'я позначає лише певний аспект цілого.
Тобі пощастило з аспектом трійці, яка перед тобою зараз.
Із Милостивими тобі би зустрітися не хотілось.
Ми тут лише щоб попередити тебе, сестро.
Ми не в змозі тебе захистити.
Захистити від…
Від життя, мій пуп'янку.
І від речей, які сховані за його межею.
Але намагаються пробитися досередини.
-Стережися снів. -І будинків.
Що це означає?
Це невдале запитання.
Якби ти запитала вірне,
ми могли би попередити тебе про Коринтянина.
Розказати тобі про Джеда.
І про Морфея.
Що ти тут робиш?
Я…
думаю, у мене втома від зміни часового поясу.
То як ви познайомилися?
-Ми сусіди. -Живемо на сусідніх поверхах.
І коли мама захворіла, Літа з чоловіком фактично прийняли мене до себе.
Нам здавалося, наче це Роуз нас прийняла.
Це робить вас із чоловіком і моєю сім'єю.
Надіслати йому квиток, аби він приєднався до нас?
Це дуже мило, та… Гектор помер близько року тому.
О ні.
Це був нещасний випадок. Хтось біг на червоне.
Мені так шкода.
Не варто.
Ми з Гектором познайомилися в коледжі.
Вчилися на архітекторів.
Відкрили спільну фірму. Прожили разом усі ці роки.
Та цих років завжди замало, чи не так?
Виходить, у нас трьох у житті були жахливі втрати.
Може, таким життя і є. Просто серією втрат.
І знахідок.
А тепер нам лише треба знайти твого брата.
Я сподівалася найняти приватного детектива.
Чи, може, поїхати до Мису Кеннеді самій, як буде можливість.
Думаю, так і треба.
Тоді поїду.
От лише роботу знайду спершу.
А якщо я найму тебе?
Для чого?
Щоб ти знайшла мого правнука.
Слухай, я все оплачу. Дорогу. Супутні витрати.
І твою зарплатню, звісно.
-Юніті, я… -Не хвилюйся.
Грошей достатньо.
Наша сім'я володіла компанією «Кінкейд-цукор».
-Справді? -О боже.
Ти зробиш мені послугу. Я хочу побачити свого правнука.
Літо, поїдеш із нею?
Давайте поїдемо разом.
Ні. Я вам лише заважатиму.
Але в серці я буду з вами.
Ні, навіть більше.
Мої батьки дали мені це дуже давно.
Тепер він твій.
Дякую.
Це золотий завиток.
Що? Щось не так?
Коли ми їхали сюди, в мене був сон про завиток.
Справді? Що ж…
Нехай здійсняться всі наші мрії.
Це найкращий догляд за домом, який у мене коли-небудь був.
Роуз, певне, залишила тобі багато книжок.
Любиш читати?
Людей більше.
Щастить же їм.
Ти не розповів мені, що ж то за робота.
Яку ти маєш для Роуз.
Хочу, аби Роуз працювала на мене.
Розумієш, я покинув попередню роботу заради власної справи.
Залучивши на свою сторону Роуз, я міг би відправити боса на пенсію.
Розпочати щось нове… щось унікальне.
НОВИЙ НАПАД КОРИНТЯНИНА В МІСЦЕВІЙ ЇДАЛЬНІ
Щось не так?
Ага. Пора братися за роботу.
Полювання за головами?
Схоже, що так.
Ти певен, що не маєш часу на ще один раунд?
Може, цього разу без темних окулярів?
Скажи Роуз, аби вона набрала мене.
Ось вона. «Роуз Вокер. Двадцять один рік.
Мати, померла. Батько, помер».
Бідна дитина.
Є брат, Джед Вокер. І ще дехто.
Правда?
Так. Плани нового селестаріуму вже схвалено.
Я тут не за планами. Я хочу говорити про вихор.
Володар Морфей вже наглядає за її снами.
Сподіваюся.
І доручив Меттью пильнувати її в Явосвіті.
Що? Якого ще Меттью?
Мерве! Це я.
Заждіть. Він посилає новенького?
Чого б і ні?
Та ти ще під себе ходиш. Ти хоч знаєш, що слід пильнувати?
Ні. Ти сам хочеш іти?
Звісно ні.
Тоді скажи, що я маю пильнувати.
Будь-яку незвичну поведінку.
Сказав гарбуз балакучому птаху. Можеш трохи точніше висловлюватися?
Якщо вихор з'явиться, вона зробить це в своїх снах,
що, в свою чергу, є відображенням її життя наяву.
Тож пильнуй будь-які прояви шоку чи травми.
Будь-що, що може спонукати її всіх нас повбивати.
Тобто пильнувати все.
Загалом, так.
А новенький нівроку.
І от що, пташечко, як щось побачиш,
перш ніж казати босу, передай це Люсьєні.
-Мервіне. -Та годі тобі.
Усі знають, що потай саме ти керуєш цим місцем.
Для мене це не проблема.
-Хороша пташка. -Дякую, Меттью.
-А тепер щодо нового селестаріуму… -Давай пізніше, Люсі.
МИС КЕННЕДІ, ФЛОРИДА
-Роуз. -Хеле.
Ласкаво просимо додому.
Дякую.
Які відчуття?
Мис Кеннеді точнісінько такий, яким я його пам'ятаю.
Так, зміни — це не про Флориду.
Ви, певно, Літа. Я Хел Картер.
-Дуже приємно. -І мені.
У Хела є невеличкий готель.
Колись цей будинок належав моїй бабусі, але я зробив тут ремонт.
-Дозвольте. -Дякую.
Ви старі друзі?
Ні.
Ми познайомилися по телефону під час бронювання.
Можливо, я розповів Роуз про своє життя.
Я про власне точно розповіла.
Ви Роуз та Літа?
-Привіт. -Привіт.
-Я Кен. -А я Барбі.
-Жахливо. -Ми знаємо.
-Ми ваші сусіди знизу. -Ну, ненадовго.
Ми збираємося придивитися собі будиночок. Але сьогодні погуляємо, так?
Якщо ви не дуже втомилися.
Ні. Чудова ідея.
Чудово.
І удачі тобі сьогодні. Із прийомною мамою.
Дякую.
Може, я і їм розказав про твоє життя,
та це лише щоб розповісти про твого брата.
Не тому, що ми пліткували.
Нам дуже шкода, що твоя мама померла.
-Її чоловік. -І твій чоловік теж.
Шанталь і Зельда живуть над вами через коридор.
У нас найбільша приватна колекція плюшевих павуків
на Східному узбережжі.
Хотіли би їх побачити? Може, пізніше ввечері?
Зельда цікавиться, чи ти запросив Ґілберта.
Так, я просунув йому записку під двері.
До вечора, нові сусіди.
Вони справді дуже милі.
А вони…
Сестри? Мати й дочка? Коханки?
Ніхто не знає.
Мені здається, якби ми знали, це б усе зіпсувало.
А хто такий Ґілберт?
Ґілберт мешкає в мансарді.
Ми його нечасто бачимо. Він просто сидить нагорі й читає.
Це вже всі?
Чи є ще хтось, кому все відомо про нас?
У цьому домі немає секретів.
Ми всі одна велика, дивна, щаслива родина.
Пробачте.
Не вибачайтеся. Ми ж тут заради родини.
Вибачте, міс Вокер,
та, як я вже повідомляла агенту вашої мами по телефону й у листах,
згідно закону я не можу надати контакти вашого брата.
Та якщо ви хочете лишити свої контакти батькам Джеда…
-Вони не його батьки. -Його, доки він під їхньою опікою.
Але я його сестра.
Я це зрозуміла.
Але ви теж мусите зрозуміти, що ви не маєте на нього законних прав.
Трясця, ви можете хоч хвилину побути людиною?
-Будь ласка? -Розі.
Ні. Ми приїхали здалека.
Мої батьки померли, міс Рубіо. Джед — єдина рідна мені людина.
Єдина.
Я просто хочу з ним побачитися чи поговорити.
Повідомити його, що я тут.
Роуз, якщо я скажу тобі, де твій брат, що буде далі?
Я з ним зв'яжуся.
Розкажу йому про нашу маму.
Спитаю, як у нього справи. Чи він у порядку.
А що ти робитимеш, якщо він скаже:
«Я не хочу жити з цими людьми. Я хочу жити з тобою».
Ти цього хочеш?
Ти готова сама ростити 12-річного хлопчика?
У своєму віці?
У тебе є робота? Страхування?
Добре. Якщо це допоможе,
прийомні батьки Джеда були друзями вашого батька.
Справді?
Вони взяли Джеда, зареєструвалися, як прийомні батьки,
і зараз отримують на нього $800 щомісячно, тож у Джеда все добре.
-Ви повернулися. -Як пройшло?
Ну, я не завела нових друзів в агенції з опіки.
Ти постояла за себе. Я дуже нею пишаюся.
Ну, нам ти можеш усе розповісти.
-За напоями. -Ми ведемо вас гуляти.
-Просто зараз? -Звісно.
Ви так гарно виглядаєте. Нам перевдягнутися?
Ми завжди так виглядаємо.
-Це правда. Навіть за сніданком. -Точно.
Ходімо, пані?
-Залюбки. -Хіба ми не чекатимемо на Хела?
Хел уже там.
У мене була мрія
Мрія про тебе, крихітко
Вона здійсниться, крихітко
Усі думають, між нами все скінчено
Але, крихітко
Ти будеш приголомшлива Ти будеш неймовірна
Увесь світ буде біля твоїх ніг
Від цього моменту Відсьогодні
Мила, усе перетворюватиметься на троянди
З нової сторінки Почни життя наново
Ти мусиш просто розслабитися
Надішли поцілунок Уклонися
Мила, усе перетворюватиметься на троянди
Тепер твоя поведінка
Приголомшує весь світ
Нехай весь світ обертається
Це лише початок
Підніміть завісу, запаліть вогні
Ти мусиш сягнути вершин
Ти будеш приголомшлива, будеш неймовірна
Ось що я тобі скажу Просто зажди
Скоро запалає твоя щаслива зірка
Мила, усе перетворюватиметься На троянди й нарциси
Усе перетворюватиметься На сонце й Санта Клауса
Усе перетворюватиметься На яскраві ночі й льодяники
Усе перетворюватиметься на троянди…
ЮНІТІ
Для мене і тебе
Алло? Юніті?
Алло? Ти там?
Твій друг не відповідає?
Я буду твоїм другом.
Така дівчина не мусить бути одна.
Я не одна. Мої друзі всередині. Тож, мабуть, я…
-Ми візьмемо твій телефон. -І гаманець.
І оту каблучку теж.
Джентльмени!
Здається, юна пані воліла би зберегти свою прикрасу
і свою честь. Перепрошую за втручання.
Дякую, але я і сама впораюся, сер.
Пішли!
Із вами все гаразд, міс?
Вибачте, це було… дуже тупо з мого боку.
-Нісенітниця. Це було… -Та ні, це було тупо.
Але я вдячна вам за допомогу.
Вам не потрібна була моя допомога, ви й самі чудово давали собі раду.
Викличемо поліцію?
Думаю, мені просто треба додому.
Можна скласти вам компанію?
До речі, мене звати Ґілберт.
Ви Ґілберт, який живе у мансарді Хела?
Саме так. А ви часом не нова сусідка знизу?
Саме так. Роуз Вокер.
Дуже радий. Я саме збирався глянути виставу нашого домовласника.
Ви її пропустили.
Я читав, утратив лік часу.
Ви впевнені, що з вами все гаразд?
Мені просто треба поспати.
Що ж, відведемо вас додому, так?
І що ви читали?
Честертона.
Читали його?
Не хочу бути птахом, який кричав «вовк».
Боже.
Але якщо сни Роуз Вокер цієї ночі схожі на її життя наяву…
Що сталося?
На неї напали біля бару у Флориді.
Але вона відбилася.
Що вона робить у Флориді?
Шукає свого брата, що зник.
-Джед Вокер зник? -Ну, Роуз не може його знайти.
ДЖЕД ВОКЕР
Що?
Я його теж не можу знайти.
Ага, це тому, що він зник.
Та ні, він зник не лише з явосвіту.
Він зник із Марення.
Я вирішив, якщо наслідування одного злочину не приверне уваги Коринтянина,
то наслідування двох — приверне.
Хай буде…
три.
Хоча я і вважаю свій данню поваги.
Ви обидва сказали, що це жахлива ідея.
-Але ми не маємо кращої. -І нам потрібен почесний гість.
І це було захопливе заняття — забратися до голови
товариша колектора.
Тобто — чому саме очі або чому лише очі?
Вони дзеркало душі.
І їх дуже важко дістати, не розчавивши.
Секрет у тому, щоб використовувати великі пальці.
Боже мій!
Так.
Я припускаю, ви намагалися привернути мою увагу.
Тепер, коли ви її маєте…
розкажіть мені, чому я не маю вас убити.
Ми хотіли… щоб ви були нашим гостем.
Нашим почесним гостем.
На нашому щорічному зібранні колекторів.
Людей, з якими в нас спільне хобі.
Ми сподівалися, оскільки ви нинішній Коринтянин,
ви могли би виступити зі вступною промовою.
«Нинішній Коринтянин».
Ну, я би не дала вам 130 років.
Дякую.
Що ж, це таки честь.
Зібрання споріднених душ.
І всі… мають спільну мрію.
Мрію, натхненну Коринтянином.
У такому випадку, чи можу я привести з собою гостя?
Ще одного колектора?
Декого, хто може вивести наші спільні мрії на абсолютно новий рівень.
Звісно. Без проблем. Так.
Яке в гостя ім'я або прізвисько, яке він використовує?
Там, звідки я родом, її звуть вихор.
Джед Вокер усе ще в Явосвіті, але я не можу його знайти.
Так. Я теж, повелителю.
Усі люди пов'язані з Маренням.
Вони проводять третину свого життя тут.
Щоб розірвати цей зв'язок, необхідно володіти знаннями.
І силою.
Тоді, можливо, вам буде цікаво знати,
що останнім кошмаром Джеда Вокера перед його зникненням була Клона.
Гадаєш, вона відрізала його від Марення?
Так.
Навіщо?
Бо він не просто дитина, правда?
Він брат Роуз Вокер.
Вона вихор.
Перепрошую?
Я Роуз Вокер.
Що вам відомо про мого брата Джеда?
Допоможіть, будь ласка.
Рятуйте!
-Джеде? -Тітко Кларіс?
Що ти тут робиш?
Я втік.
Що? Чому? Що сталося?
Дядько Барнабі сказав, що зачинить мене в підвалі.
Чому? Що ти зробив?
Нічого, присягаюся, він мене ненавидить.
Це неправда.
Ми маємо забиратися від нього. Обоє, зараз же!
І куди ми підемо?
Ми можемо піти куди завгодно. Але мусимо піти зараз!
Гаразд.
Що тут, в біса, відбувається?
Нічого, Барне. Я просто…
Я знайшла Джеда. Збиралася відвезти його додому.
Ні.
Джед поїде додому зі мною.
Правда, Джеде?
Так, сер.
Ні, ти не поїдеш спереду.
Ти поїдеш іззаду.
Барнабі, ні!
Хочеш залізти туди разом із ним?
То не кажи мені «ні».
Переклад субтитрів: Володимир Лозицький