СЕРІАЛ NETFLIX
Раді вітати тебе тут, Роуз Вокер.
Хто ви такі?
Якимось чином ти скерувала свій сон на аудієнцію з Володарем Морфеєм.
РОЗДІЛ 8: ФАЛЬШИВА СІМ'Я
Королем Снів.
-І зараз ти мусиш піти. -Люсьєно.
Вона не має бути тут.
Ні, та я хотів би, щоб вона лишилася.
Що це за місце?
Ти в Маренні,
люди приходять сюди під час сну.
Тож зараз я сплю? Це мені сниться?
Так, і я хотів би знати, як ти мене знайшла.
Я чула, ви говорили про мого брата. Він тут?
Ні.
Ви знаєте, де він?
Ні.
Та я думаю, він може бути з одним із моїх зниклих Кошмарів.
Вона — Кошмар?
Що їй потрібно від Джеда?
Не знаю.
Але мені здається, це якось пов'язано з тобою.
Зі мною? Чому? Що я зробила?
Це не через те, що ти зробила. Це через те, ким ти є.
Вибачте. Я нічого не розумію.
Ні.
Сонні вихори значною мірою незбагненні.
Що таке «сонний вихор»?
Це ти.
Раз на кілька тисяч років
народжується смертний з такою могутністю контролювати сни,
що він може подорожувати снами інших.
Вочевидь, аж до моєї тронної зали.
Я просто шукала свого брата.
Якщо ти можеш знайти в Маренні мене, ти можеш знайти і свого брата.
Де би Клона його не сховала.
Але як? Як мені це зробити?
Поки що продовжуй шукати брата в Явосвіті.
Меттью за тобою пригляне.
До твоїх послуг, Роуз.
Коли він буде поруч, я теж буду поруч.
І тоді цієї ночі, коли ти спатимеш,
ми з тобою разом вирушимо на пошуки Клони й твого брата.
У твоїх снах.
Вона просто кошмар, правда?
Вона ж не може йому завдати шкоди, так?
Ну і хто з моїх ворогів цього разу?
Джонні Скорб?
Фантом-з-Виставки?
Чи Доктору Смерті було замало?
Це Щуролов.
Здається, він використовує звукові технології нового покоління,
щоб контролювати всіх місцевих дітей.
Схоже, це робота для…
Пісочного чоловіка.
Час мені вкласти Щуролова спатки.
Жодного сліду Щуролова. Жодного сліду будь-кого.
Боюся, ми спізнилися. Їх усіх викрали.
Стривай.
Ти це чуєш?
Мелодія Щуролова.
Можеш зрозуміти, звідки її чути?
Можу.
Ти це бачиш?
Так, і мені це не подобається.
Повертайся на базу.
Не хвилюйся.
Усе під контролем.
Щури!
Джеде, повертайся. Негайно.
Їх занадто багато!
-Рятуй! -Намагаюся, Джеде, чекай.
-Ні! -Джеде!
-Прошу, допоможи! -Джеде!
Тітко Кларіс?
Дядьку Барнабі?
Здається, я поранився.
Там хтось є?
Не смій.
Не можна просто так лишити його внизу.
Щойно ти відчиниш ті двері, він знову втече.
Він має отримати урок.
Тітко Кларіс?
Є хтось там?
Меттью?
Юніті, привіт. Це Роуз.
Як ти, дорогенька?
САССЕКС, АНГЛІЯ
Як пройшло з агенткою з опіки? Вона була жахлива?
Ну, вона не сказала нам, де Джед.
Звісно ні.
Це було б занадто просто.
Але вона сказала нам одну річ.
Як виявилося, прийомні батьки Джеда були друзями мого батька.
Отже, вона таки сказала тобі дещо.
Ти пам'ятаєш друзів свого батька?
Ні, але якщо ти не заперечуєш,
я подумала, що могла би ще лишитися і може…
Звісно, дорогенька. Звичайно, Роуз.
-Налити ще? -Будь ласка.
Юніті, я чомусь завадила?
Тут один гарненький молодий журналіст
хоче розпитати мене про сонну хворобу.
Юніті.
Я кажу йому, що я все проспала.
Я відключаюся. Насолоджуйся славою.
Це була моя правнучка Роуз.
Вона в Лондоні?
Була.
Зараз вона повернула до Америки, до Флориди.
Справді? І де саме у Флориді?
Містечко зветься Мис Кеннеді.
У вас американський акцент. Ви там бували?
У Мисі Кеннеді? Ні. Але тепер мушу відвідати.
ВИ НЕ БАЧИЛИ ЦЬОГО ХЛОПЦЯ?
Розібралася з принтером?
Так.
Що думаєте?
Думаю, що хотів би допомогти розклеїти їх.
Справді?
-Я заплачу за це? -Уже заплатила.
Я здер із вас за кімнату.
Можна глянути?
Доброго ранку!
Боже. Роуз!
Лише гляньте. Можна мені трохи?
Люба. Що ти робиш?
Хочу розклеїти їх.
Але ж ми сьогодні зустрічаємося з Сінді.
Сінді теж може кілька розклеїти. Вона наш рієлтор. Вона чудова.
Дякую вам.
Зельда каже, що ми теж візьмемо трохи.
Дякую.
Можемо піти всі разом, коли Літа прокинеться.
Вона все ще спить?
Я хотіла би, щоб це тривало вічно.
Я теж, але…
Що?
Ти мусиш піти й жити своїм реальним життям,
а не займатися примарним сексом зі своїм померлим чоловіком.
Ти не примара, ти — сон.
Так.
Хотів із тобою про це поговорити.
Якби я був сном,
хіба я би не зник, коли б ти прокинулася?
-А ти не зникаєш? -Ні.
І що ти тоді робиш?
Ходжу на роботу. Готую. Займаюся спортом…
Ти ходиш на роботу?
Так.
І що ти там робиш?
Я нарешті збудував наш будинок.
Показати тобі?
Ти… Ти збудував наш будинок?
Ходімо. Проведу тобі екскурсію.
Я дуже старався слідувати твоєму проєкту,
але було кілька деталей, які мені не вдалося пригадати.
Він ідеальний.
А там що?
Та кімната ще не завершена.
Навіщо ти зробив це?
Бо це була наша мрія.
І оскільки ми тепер тут удвох, може, вона справдиться.
Яким чином?
Ти маєш лишитися зі мною.
Тут.
У нашому будинку, як ми планували.
Любий.
Ти знаєш, що, зрештою, я буду змушена прокинутися.
Ти прокинулася.
Так.
-Ти в порядку? -Так.
Що це?
Це погана ідея?
Зовсім ні.
Бо я подумала, ми могли би приклеїти декілька біля агенції з опіки.
Щоб показати тій жінці, що ми не здамося.
Думаю, вона вже це зрозуміла після вчора.
Я була настільки погана?
-Мені піти й вибачитися? -Ні.
Може, я розклею їх у тій частині міста?
Володарю, я можу допомогти?
Це все, що ми маємо на Роуз Вокер?
І на Джеда Вокера.
Але я думаю, там немає нічого такого, чого би ви не знали.
Окрім, можливо…
Окрім, можливо, того, як вона змогла дістатися моєї зали.
Що ти думаєш?
Чому Клона полює на її брата, а не на неї?
Ви читали про Юніті Кінкейд?
Того дня, коли вас полонили,
по всьому світі були люди, які заснули й не могли прокинутися.
Юніті Кінкейд єдина, хто лишився в живих після так званої «сонної хвороби».
Того дня, коли ви повернулися, вона прокинулася.
Роуз Вокер її правнучка.
Що дає можливість припустити, що моя відсутність спричинила народження вихору.
Хіба це не можливо?
Вихори — природний феномен.
Ніхто не знає природи їх походження. Навіть я.
Та я знаю, що їх не можна спричинити чи створити.
Вони просто з'являються.
Тоді це все збіг? А не безпосередня загроза?
Мій інстинкт говорить, що ні, але цієї ночі, коли Роуз Вокер спатиме,
я зможу вивчити це краще. Дозволиш?
Звісно.
Я намагалася пригадати друзів батька,
але не думаю, що вони в нього були.
Він був доволі нетовариським.
Може, ти пам'ятаєш якихось друзів по гольфу чи по пляшці, чи…
Що ще можуть робити одружені гетеросексуальні чоловіки?
Ну, якщо вони схожі на мого батька, у них би були коханки.
Тому твоя мама з ним розлучилася.
Це була лише одна з причин.
Може, твій батько не мав друзів.
Тому я подумала: можна було би почати з його сусідів.
Це був його будинок. Наш будинок.
Останнього разу, коли я бачила Джеда сім років тому, він був тут.
Ти його з того часу не бачила?
Коли мама отримала роботу в Нью-Джерсі, тато розірвав усі контакти.
Припинив виплачувати аліменти, допомогу на дитину.
Він не дозволяв бачитися чи навіть говорити з Джедом.
Мама подала в суд.
Вона не здавалася, але я пішла в коледж.
Я була не дуже хорошою сестрою.
Але зараз ти надолужуєш згаяне.
Намагаюся.
Заходьте.
Вітаю, міс Рубіо.
Я Літа Холл. Подруга Роуз Вокер.
Чим можу допомогти, міс Холл?
Я просто вирішила зайти й вибачитися за вчора.
Я знаю, що ваша робота важка
і без чужого… горя.
Бо саме це вчора й було. Річ не в вас.
Роуз хотіла прийти, але…
Але вона шукає свого брата по місту.
Думаю, вона справді хоче знати, чи з ним усе гаразд.
Я впевнена, так і є.
Може, ви могли би якось перевірити? Глянути, як він?
Не повідомляючи нам.
Я не хочу створити вам проблем, але ви ж робите контрольні візити?
Так. Але я не…
Ні, я розумію.
Мені шкода.
Я прийшла, щоб сказати вам саме це.
Дякую вам за ваш час, міс Рубіо.
Жінка з агенції з опіки хоче зайти.
Навіщо?
-Перевірити, як Джед. -Що?
Чого це раптом зараз?
Це… Вони так роблять. Це нормальна практика.
Що ти їй сказала?
Ну, я не змогла їй відмовити.
А я можу.
Передзвони їй.
Гаразд, я сам.
Ти не думаєш, що це приверне зайву увагу?
Якщо ти не хочеш, щоб він був тут, ми можемо віддати його назад.
Я не віддам назад 800 доларів на місяць.
Приведи його сюди.
Я поговорю з ним. Переконаюся, що він більше не втече.
Ні. Я поговорю з ним.
Піднімайся, Джеде.
Усе гаразд.
Жінка з агенції з опіки прийде перевірити, як ти.
Будеш хорошим хлопчиком — зможеш сьогодні спати на своєму ліжку.
Але якщо ти осоромиш нас перед цією жінкою,
я поверну тебе в підвал.
Я прив'яжу твої руки дротами до труб
і переламаю тобі всі кістки.
Зрозумів мене, Джеде?
Тоді йди причепурися.
Тримай. Я приготую тобі щось поїсти.
Ну, я намагався втекти.
Після коледжу я поїхав до Нью-Йорка, щоб розпочати кар'єру на Бродвеї,
до початку кар'єри в кіно й на телебаченні, звісно.
Звісно.
Але знаєш, зараз,
якщо ти вже не зірка кіно чи телебачення,
ти не можеш отримати роботу на Бродвеї.
Тож коли померла моя бабуся
і лишила мені той безглуздий будинок, я повернувся додому.
Ти сумуєш за Нью-Йорком?
Не настільки, як я очікував.
Ну, Нью-Йорк дуже непростий, а це місце не таке вже й погане.
Приклею декілька там.
Тож, може, ти…
Так, звісно. Зустрінемося пізніше.
Меттью, це ти?
Ні, це ворона.
А я — крук. Поширена помилка.
Ти справжній?
Технічно я сон, але — так.
І Морфей спостерігає просто зараз?
Так. Я відчуваю його потилицею.
Це дуже дивне відчуття.
Чорт.
Він тобі потрібен?
Ні, але він сказав, що буде тут цієї ночі, коли я засну.
Він допоможе мені знайти мого брата.
Такий план.
Я буду поруч, якщо раптом знадоблюся.
Дякую.
Усе буде добре.
Якщо ви його побачите чи почуєте щось про нього, напишіть.
Гаразд? Дякую.
Що у вас там?
Привіт.
Ми шукаємо хлопчика на ім'я Джед Вокер.
Йому зараз десь 12 років.
І як давно він зник?
Ну, він не зник. Він під опікою прийомних батьків.
Але агенція не каже нам, де саме.
-Можна я візьму це? -Звісно.
Побачимося.
Так, сподіваюся.
Твій друг?
Ні, але він взяв флаєр, тож може подзвонити.
Я дам йому твій номер.
Ти хороша подруга, Роуз Вокер.
Він гарно вчиться в школі.
Допомагає по господарству.
Ніколи не скаржиться.
Не знаю, що б ми робили без нього.
Правда, Барне?
Точно.
Я рада це чути.
Ти добре виглядаєш, Джеде.
Щасливим.
Дякую, мем.
Мені б хотілося поговорити з вами двома наодинці.
Деякі адміністративні питання.
Синку, не підеш до своєї кімнати?
Усе просто.
Потрібно просто оновити інформацію про Джеда актуальними даними.
Про його школу, страхування. Звичайні формальності.
Він усе ще ходить до школи Калоу?
Радий був вас побачити, міс Рубіо.
І я була рада, Джеде.
Вітаю. Чим можу допомогти?
У мене до вас запитання.
Ви бачили цього хлопчика?
Ми з тіткою Кларіс хочемо, щоб ти знав: ми були вражені.
Тим, як ти поклав цю записку в сумку тої пані.
ДОПОМОЖІТЬ, ПРОШУ
Мені шкода.
Ні, не шкода.
Але ти пошкодуєш.
Де всі?
Напевно, пішли спати.
У Мисі Кеннеді не так багато занять після заходу сонця.
Та і вдень теж.
А мені це подобається.
Я подумала, може, мені варто переїхати?
Навіщо? Що ти робитимеш?
Не знаю.
До смерті мами я збиралася вступати до вишу
і вивчитися на письменницю.
Може, це, як у тебе з Нью-Йорком.
Боже. Сподіваюся, ні.
Ні, я маю на увазі, твоє життя тут.
У тебе є цей будинок.
Люди, які тебе люблять. У тебе є Доллі.
Роуз, думаєш, я хочу тут бути?
Прибирати за Барбі та Кеном?
Не зрозумій мене неправильно, я їх люблю, вони чудові.
Але якби мені завтра подзвонили з Бродвею, я би продав цей клятий будинок.
І я би ніколи нікого з цих людей і не згадав.
Вступай до вишу,
напиши роман… про мене,
але зроби це зараз, доки я ще достатньо гарненький, щоб зіграти себе у кіно.
Бо про ось це тут я ніколи не мріяв.
Тримайся, друже.
Я скоро за тобою прийду.
Ось і вона, хлопці.
Ось і вона, світе.
Це Роуз!
Підніміть завісу
Увімкніть світло
Грайте, хлопці.
Або ти це маєш, або ні
І хлопці, я таки це маю
Подобається?
Так, я це маю.
Добре, лялю. Слухай уважно.
Я скажу це лише раз.
Це не моє справжнє обличчя.
І це теж не моє справжнє обличчя.
Хеле, тобі доведеться піднятися й допомогти мені.
У матусі не вистачає рук.
Роуз?
У мене стосунки з реченням.
Це була одна з тих речей.
Шанс, що ця зустріч
переросте у щось вагоміше для нас обох.
Усі знають про нас із реченням.
І зараз
я із задоволенням прочитаю його
у Бібліотеці Конгресу.
Роуз?
Люба! Будь ласка, відчини двері.
Впусти мене в машину. Барб, це більше не смішно.
Люба! Просто відчини двері.
Барбі, відчини двері. Це більше не смішно.
Впусти мене в машину! Барб!
Ну ж бо!
Люба, мені треба в машину. Гаразд? Будь ласка, просто пусти мене в машину.
Чому це відбувається? Я думала, ми шукатимемо Джеда.
Ми шукаємо.
То чому я тоді в снах моїх друзів?
Бо ти притягуєш сни інших до себе.
Барбі, будь ласка! Що я такого зробив?
Будь обережною, щоб не загубити в них саму себе.
Зосередься. Знайди власний шлях.
Очам не можу повірити.
Нарешті ми тут.
Арка Порпентина.
Наша подорож таки була довгою, міс Барбаро,
і дорогою ми зустріли й загубили багато достойних компаньйонів.
Стільки загублених життів, Мартіне Тенбоунзе.
І заради чого?
Заради пундика з прядивного срібла й рожевого кварцу.
Порпентин — більше ніж це, пані, ви це знаєте в глибині душі.
То що таке «сонний вихор»?
Для чого він? Що він робить?
Зізнаюся, існують запитання, на які навіть я не маю відповідей.
Та я можу тобі сказати,
що вихор має силу створювати цілі світи або ж знищувати їх.
Це…
Зельда.
Їй тут стільки ж, як твоєму брату.
Матуся й татусь сказали мені йти геть. Тож ось і я у садочку старих кісток.
Мене ніхто не розуміє.
Усім плювати.
Ніхто, крім Шанталь.
Шанталь приходить до мене, доводячи, що вона моя споріднена душа.
Ми з нею готичні героїні,
таємні наречені безликих рабів, що прийшли з безіменної ночі,
із замку жахливого бажання.
Вона загубилася?
Вона тут удома.
Це те, що більшість людей шукає в своїх снах.
Дім?
Ти знаєш, де дім Джеда?
ВИ БАЧИЛИ ЦЬОГО ХЛОПЧИКА? ДОПОМОЖІТЬ, ПРОШУ
Знаєш це місце?
Ми виросли в цьому будинку. Поглянь.
Ти це зробила.
Знайшла сон свого брата.
Тепер ми знайдемо Клону.
Він не з моєї галереї шахраїв.
Це наймогутніший супротивник, із яким ми коли-небудь стикалися.
Король Кошмарів.
Він прийшов забрати мене від тебе.
Я не дозволю цьому статися.
Дякую, Пісочний чоловіче.
Але це моя битва.
Лише моя.
Ну, це ми ще побачимо.
Джеде, повернися, будь ласка.
Що робитимемо далі? Як нам його знайти?
Зупинись, Королю Кошмарів, інакше я відправлю вас обох до Марення.
Джеде?
Я Хранитель сновидців.
Я Володар Царства Сну.
Я Пісочний чоловік.
Ти Пісочний чоловік?
Вона тобі так сказала?
Де вона? Твоя володарка?
Не підходь.
Джеде, ми не хочемо завдати тобі шкоди.
Тобі потрібна я. Не він.
Боже. Мамо?
Роуз, це не твоя мати.
Роуз?
Це ти?
Я тебе скрізь шукаю.
Мамо, це Роуз. Вона тепер доросла.
Мені шкода, Джеде.
Мамо! Що ти з нею зробив?
Джеде! Джеде, поглянь на мене.
Вона не наша мама.
Нашої мами тут немає, а я є, і мені потрібно, щоб ти сказав, де ти.
Я тут.
Ні, Джедді, це сон.
Де ти опинишся, коли прокинешся?
Поглянь. Це ти написав?
ДОПОМОЖІТЬ, ПРОШУ
Дядько Барнабі сказав, що переламає мені всі кістки.
-Хто такий Барнабі? -Тітка Кларіс його не спинить.
Де тітка Кларіс і дядько Барнабі?
Вони вдома. У Хоумленді.
Де це? Де Хоумленд, Джеде?
Ходімо, Клоно. Нам треба йти.
Вибач, Пісочний чоловіче.
Джеде, час прокидатися.
Стривай, ні!
Прощавай, Роуз Вокер.
Стій! Не зараз. Джеде, скажи мені, де ти.
Роуз?
Роуз!
Ти когось чекаєш?
Ні.
Доброго ранку.
Ти робиш так, щоб цього ранку мені було дуже важко піти.
Такий план.
Просто почуй мене.
Те, що ти тут, у моєму сні,
значить, що дещо змінилося. Щось зсунулося.
Якщо ти можеш обирати, щоб бути тут…
може, ти можеш вибрати і залишитися.
Подумай про це. Ми могли б жити, як завжди хотіли.
Мати дитину.
Створити сім'ю.
Літо.
Це сон.
Тут усе можливо.
Боже мій.
Що відбувається?
ВІДСТЕЖИТИ ЛЮДИНУ
ХОУМЛЕНД БАРНАБІ Й КЛАРІС
ОДИН ПОВНИЙ ЗБІГ
8620 ВАЄРҐРАСС РОУД, ХОУМЛЕНД, ФЛОРИДА
Літо, я його знайшла. Я знайшла Джеда.
-Що? -Я знайшла Джеда.
Хвилинку.
Ти хоч уявляєш, яке в нього життя в Явосвіті?
Люди не можуть жити в снах.
Поки він там лишався, в нього не було життя,
жодного шансу на це.
Хлопчика кривдять.
Він страждає.
Ти зловживала тим стражданням,
щоб збудувати Марення, де би ти могла правити.
Я не хотіла правити.
Я просто хотіла бути Сном, а не Кошмаром.
Надихати, а не лякати.
Це не тобі обирати.
Ми не вибираємо, ким нас створено.
І не вибираємо, як саме нас створено.
Це правда.
-Але ми можемо змінитися. -Ні.
Кожен із нас народився з певними обов'язками.
Навіть я не можу обрати бути кимось іншим.
Як і решта.
Якщо це правда,
чому ж тоді решта Снів та Кошмарів
вибрали залишити це місце, коли ти був відсутній?
Не всі обрали піти, і майже всі повернулися.
Думаєте, вони повернулися з любові?
Чи тому, що вони боялися того, що ти з ними зробиш,
якщо вони не повернуться?
Бо я не боюся.
А мусила б.
Призначення Кошмару — проявити сплячим їхні страхи,
щоб вони могли їх побороти.
Можливо, кілька тисяч років у темряві розкриють тобі твої власні.
Це краще, ніж змушувати боятися інших.
Навіть Кошмар може мріяти, володарю.
Думаєш, її кара була несправедливою?
Колись і я була іншою.
До того, як ви зробили мене бібліотекаркою.
Ми всі змінюємося, сер.
Можливо, навіть ви. Колись.
Люсьєно, я розумію, що за моєї відсутності
ти була змушена вирішувати замість мене,
я за це вдячний.
Та я повернувся.
Можеш вертатися до бібліотеки.
Ти, напевно, Джед.
Мене послала твоя сестра.
Твоя сестра Роуз.
Мем, вам сюди не можна.
Мій менший брат Джед живе з ними.
Він усередині? Із ним усе гаразд?
СУДМЕДЕКСПЕРТИЗА
Усередині нікого не було.
Лише двоє дорослих жертв.
Ваш брат точно не тут.
Звідки ви знаєте мою сестру?
Я не знаю.
Але дуже хочу з нею познайомитися.
Переклад субтитрів: Володимир Лозицький