A NETFLIX SOROZATA
10. FEJEZET: ELVESZETT SZÍVEK
Nem bántalak titeket.
Megölted azt az embert.
Most mentettem meg az életedet, megint. És téged is próbállak megmenteni.
Kitől?
Morpheusztól.
Ki az a Morpheusz?
Jed, magunkra hagynál minket?
Az egyik eltűnt rémálom vagy.
Te pedig az örvény.
Akkor nyilván tudod, hogy Morpheusz figyel engem.
Azt hiszed, azért figyel téged, hogy meg tudjon védeni?
Azért figyel, mert abban a percben, amint elalszol,
és elkezded ledönteni az emberek álmai közti falakat,
meg fog ölni.
De ha valaki megvédene téged, megakadályozná, hogy megöljön,
akkor te válnál Álomvilág központjává.
Ő erőtlen lenne, én pedig szabad.
Jó Doktor.
Tizenöt perc múlva kezdődik a nyitóbeszéd.
Hogy ment Phillips Sitzzel?
Jól.
Hiányoltunk.
- Megtaláltad a fiút? - Igen.
Elbeszélgettünk.
Látott pár felnőtt dolgot odalent, amit nem értett,
de elmagyaráztam neki.
Nem lesz vele gond?
Mindent kézben tartok.
Találkozunk odalent!
Szóval lemegyek egy órára.
Megvársz?
Nem. Elviszem Jedet. Hazamegyünk.
Oké.
Igen, elmehetsz, ha akarsz,
de nem biztonságos a hotelben kóborolnotok.
És ha kilépsz a szállodából, Álom hollója rád fog találni.
Megmondom, mi legyen.
Ez a te szobád.
Odaadom a kulcsom.
Egy óra múlva visszajövök.
Bekopogok. Ha akarsz, beengedsz.
De ha nem, akkor elmegyek.
Zárd be az ajtót mögöttem, mert sosem lehet tudni.
Díszvendégünk ma esti jelenléte a bizonyíték,
legalábbis számomra,
hogy az álmok valóra válnak.
Már életében legendává vált,
mindannyiunkat ő inspirál,
egyike a legelsőknek és a legjobbaknak.
Urak! Hölgyek!
A Korinthoszi.
Nem szoktam beszédeket tartani,
de a lehetőség, hogy ennyi emberhez szóljak,
akiknek ugyanaz a szenvedélyük, és ugyanaz az álmuk,
túl jó volt ahhoz, hogy kihagyjam.
Mert különleges emberek vagytok.
Nagyon különleges emberek.
Mi vagyunk az amerikai álmodozók,
az igaz tudás szent útján haladunk,
ami vérrel és arannyal van kikövezve.
És bármerre járunk ebben a szép országban,
embereket ölünk.
SOROZATFÜGGŐK KONGRESSZUSA
Nem a megélhetésünkért csináljuk,
nem bosszúból tesszük.
Nem haszonszerzés miatt gyilkolunk.
Azért ölünk, hogy öljünk.
Egy egyre bővülő terület úttörői vagyunk.
De bennünket nem lát senki, csak évente egyszer, egy hétvégén.
Én látlak titeket.
Az igazi valótokat látom.
Szeretném, ha ti is látnátok.
Szóval tegyetek meg nekem egy szívességet!
Csukjátok be a szemeteket!
És lássátok magatokat úgy, ahogy én látlak titeket!
Mi gladiátorok vagyunk.
Hódítók.
Felfedezők vagyunk…
…az igazság keresői.
Kalandorok vagyunk.
Vadászok vagyunk.
Szerencselovagok.
És az éjszaka királyai.
Jeddy, mennünk kell!
Csalódtam benned, Korinthoszi.
Te, és ezek az emberek, akiket te inspiráltál és hoztál létre…
csalódást okoztok.
A legjobbat hoztam ki abból, amilyennek alkottál.
Nem, a legrosszabbat hoztad ki,
ami sok szempontból az, amit reméltem.
Te voltál a remekművem.
Sötét tükör, tükrözni azt, amivel az emberiség nem száll szembe.
Ez vagyok én.
És ezt tettem.
Nem. Nézz magadra, több mint egy évszázadig jártál ezen a Földön,
megfertőztél másokat gyilkolási vágyaddal, de mit adtál nekik?
Mit hoztál létre? Semmit.
Csak egy újabb dolgot, amitől az emberek félhetnek. Ez minden.
És most mi lesz?
Visszaküldesz az álmaikba?
Mert nem szívesen mennék.
Kés egy álom ellen?
Szerinted az álmok meghalhatnak?
- Derítsük ki! - Elég volt!
Hogyan?
Rose Walker minden pillanattal erősebb lesz, te meg egyre gyengébb.
Átveszi a helyedet Álomvilág középpontjában.
Lebontja a falakat az alvók elméi közül,
és most mindannyian ugyanazt az álmot álmodják.
Amit én inspiráltam.
Nem.
Már elkezdődött.
Nem tehetsz semmit. Alszik és álmodik.
Akkor elérhetem őt.
Szerintem nem.
Már tudja, hogy meg akarod ölni.
Jed, futás!
Fel kell ébredned!
Ne hallgass rá, Rose!
Most te vagy az, akinek hatalma van. Ez a te álmod.
Ez az ő álma, a te világodról.
Akkor legyen a tiéd! Ahogy te akarod, Rose! Tiszta lap.
Hol van Jed?
Jed jól van.
Odafent van, alszik. Melletted van.
Ez az álom most a tiéd. Álomvilág most a tiéd.
„Álomvilág a tiéd.” Ezt mondta neked?
Azt mondta, meg fogsz ölni.
Elmondta, miért?
Ha egy örvény ledönti az álmok közti falakat,
egyetlen illékony álmot hoz létre,
ami magától összeomlik, az éber világgal együtt.
A te világoddal együtt. Minden és mindenki meghal.
- Ne higgy neki! - Előfordult már.
Elmulasztottam a kötelességem, és egy egész univerzum odalett.
Nem ölhet meg, ha megölöd.
Ha megölsz, életben maradsz,
de akiket szeretsz, azok nem.
- Próbállak életben tartani. - Én pedig a világodat.
- Választanod kell, Rose! - Elég!
Ha olyan erős vagyok, ahogy mondod, akkor megtalálom a saját utamat.
És közben a falak újra felépülnek.
Mert már nem álmodom.
Hála nektek, nagyon is ébren vagyok.
Ha azt hiszed, hogy visszamegyek veled Álomvilágba…
Nem mész vissza.
Szolgálnod kellett volna az emberiséget, nem élősködni rajta.
Tudod, miért csinálom?
Mert így átérezhetem, milyen embernek lenni.
Téged nem érdekel az emberiség.
Csak magaddal törődsz, és a birodalmaddal, meg a szabályaiddal.
Az egész kollektív tudattalan bennem van.
A szabályaim nélkül felemésztene engem.
Az emberiség elpusztulna.
Vagy igazából éreznél valamit.
Nem én vagyok a probléma, Álom.
Igazad van.
Az én hibám volt. Nem a tiéd.
Annyira reménykedtem benned.
De rosszul alkottalak meg.
Így el kell pusztítanom téged.
Csak azt sajnálom, hogy nem leszek itt, mikor Rose Walker ugyanezt teszi veled.
Legközelebb nem teremtelek ilyen selejtes,
szánni való kis alakra, Álom.
És ti…
akik „gyűjtőknek” hívjátok magatokat,
eddig mindig arról fantáziáltatok,
hogy ti vagytok az áldozatok.
Megnyugtató ábrándok voltak ezek, melyekben mindig igazatok volt.
De ennek vége.
Az álomnak vége.
Elvittem. Mert ez az én ítéletem felettetek,
hogy tudni fogjátok
ettől a pillanatól kezdve,
pontosan, hogy milyen gyáva és önző
szörnyetegek vagytok.
Érezni fogjátok azok fájdalmát, akiket lemészároltatok.
Jó napot, 911?
Egy bűncselekményt akarok bevallani.
És azok bánatát, akik még mindig gyászolják őket,
és ez a fájdalom, bánat és bűntudat
veletek marad az idők végezetéig.
Menjek utána?
Nem. Ha ébren van, nem jelent veszélyt.
Ma este, amikor alszik, elmegyek hozzá.
És véget vetünk ennek.
Kérdezhetek valamit?
Anya még mindig beteg, vagy…
Sajnálom, Jeddy.
Anya…
Néhány hónappal ezelőtt meghalt.
De tudnod kell, hogy mindvégig próbált visszaszerezni téged.
Apa… nem akart téged elengedni.
Szóval most csak te és én vagyunk?
Nem. Igazából nem.
Van egy dédnagymamánk, aki alig várja, hogy találkozzon veled.
És a legjobb barátnőm, Lyta, aki a szomszédunk.
Épp ő hív téged.
Szia! Találd ki, ki van itt velem a kocsiban?
Ne ess pánikba, de kórházban vagyok.
Mi?
Jön a baba. Már vajúdok.
Istenem!
Rose-zal beszélsz?
Itt van Barbie, Ken és Hal.
Gondját viseljük, Rose.
Chantal és Zelda is jönnek.
Mi is, ígérem.
Ne siess! Vezess óvatosan!
Nemsokára találkozunk!
Hogy van? Jól?
Biztos, de mivel nem vagyunk családtagok,
nem mondanak semmit.
Te tudtad, hogy terhes?
Természetesen tudta.
Igaz?
Srácok, ő Jed.
- Jed! Szia! - Helló, Jed!
Az egy igazi pók?
Régen az volt.
Hatalmas gyűjteményünk van kitömött pókokból.
Szeretnéd látni?
Szia, Rose!
Még mindig csak három centit tágult. Már bent van az orvos.
Ezt a nővér mondta?
Igen. Nagyon kedves.
Igen, nagyon kedvesnek tűnik.
Hol van Gilbert?
Hagyott egy üzenetet, hogy haza kell mennie. Azt hittem, veletek van.
Nincs.
Nem kéne felhívnunk valakit? A családját?
Vagy a baba apukáját, bárki legyen az.
Nem kell elmondanod nekünk. Ki az?
Már túl késő bárkit is felhívni.
Habár…
Unity?
Jó reggelt, drágám!
Felébresztettelek. Sajnálom!
Rose, ha valamiből elég jutott nekem életemben, az az alvás.
Megtaláltad Jedet?
Igen. Biztonságban van.
De… kérhetek egy szívességet?
Természetesen, drágám. Bármit!
Ha történne velem valami, tegyük fel…
Semmi sem fog történni veled.
Ha mégis…
Ha este elaludnék, és nem ébrednék fel,
Jed elmehetne hozzád, és élhetne veled?
Azt akartam javasolni, hogy mindketten gyertek, és éljetek velem.
Tényleg?
Rose!
Néha azon töprengek, milyen lett volna az életem, ha nem alszom át.
Lett volna családom, és milyen lett volna?
Ha Jeddel itt lesztek, nem kell többé elképzelnem.
Tényleg csodálatos vagy. Tudod?
Családi örökség.
Aludj egy kicsit!
Sajnálom, hogy felébresztettelek. Szép álmokat!
Viszlát, kicsim!
Minden rendben?
Zeldának van egy megnyugtató erkölcsi beszéde Istenről, és a nehéz időkről,
és a nyomok számáról, amit a homokban hagyunk.
Egyszer elmondta nekem, és rendkívül felvidított vele.
Megkérhetem…
Elnézést! Te vagy Rose?
Sajnálom, hogy épp most terhellek ilyesmivel.
Semmi baj!
Csak attól félek, hogy ma este, amikor elalszom…
Álom meg fog ölni engem.
Nem fog.
Azt mondta, ha nem öl meg, akkor az egész világ elpusztul.
Mindenki.
Hallgass rám!
Ha ez igaz,
ha van erőd elpusztítani a világot,
akkor hatalmadban áll elpusztítani őt is.
Nem akarom elpusztítani.
Nem akarok semmi ilyesmit.
Félek elaludni. Félek felébredni.
Neki kéne félnie.
Amikor ma este lefekszel, meg kell találnod őt, és véget kell vetned ennek!
Rajtad múlik, Rose.
Most te vagy a felelős. Te vagy az örvény.
Van egy örvény,
egy igazi annulet,
egy halandó, akinek az álmai
olyan erősek, hogy képes mások álmain keresztül utazni.
Légy óvatos, ne vessz el bennük!
Találd meg az utad!
Azt hiszed, azért figyel, hogy meg tudjon védeni?
Amint elalszol, és elkezded ledönteni a falakat
az emberek álmai között…
Hatalmadban áll elpusztítani őt.
Meg fog ölni.
- Te vagy az örvény. - Rose!
Bárhová megyünk, bármit csinálunk
Együtt tesszük
Tán nem is messze
Sztárként, hát persze
Bárhol is vagyunk, együtt vagyunk
Bárhová megyek, tudom, ő is jön
- Nincs vita - Nincs hiba
- Nincs viszály - És nincs egó
Amigos
Együtt
Ezt a történetet mesélte.
Sötét, viharos éjszaka volt.
A kapitány így szólt a segédjéhez: „Mesélj egy történetet!”
Ezt a történetet mesélte.
Sötét, viharos éjszaka volt.
A kapitány így szólt a segédjéhez: „Mesélj egy történetet!”
Ezt a történetet mesélte. Sötét, viharos éjszaka volt.
A kapitány így szólt…
- „Mesélj…” - Chantal?
- Ezt a történetet mesélte. - Rose vagyok.
Sötét, viharos éjszaka volt. A kapitány így szólt a segédjéhez:
- „Mesélj egy történetet!” - Majd én.
Ezt a történetet…
Sötét, viharos éjszaka volt.
A kapitány így szólt a segédjéhez:
„Mesélj egy történetet!” Ezt a történetet mesélte.
1811 szeptemberében
egy postakocsi jött Aswarby Hall elé,
Lincolnshire szívébe.
Amint megállt, egy kisfiú ugrott ki belőle,
és körbenézett.
Vigyázz, Barbara hercegnő! Valami furát érzek a levegőben.
Mit érzel, mi okozza, Martin Tenbones?
A Kakukk? Az Örök Kobold? Tudás ezredes?
Egyikük sem.
Valami történik, hercegnőm. Nézd!
Ken?
Mi keresel Elveszett Carnadine-ban?
A fenébe!
Istenem!
Gyerünk, Martin Tenbones! Menjünk!
Mit kerestek itt?
Kicsim! Ez nem az, aminek látszik. Úgy értem…
Egek!
Istenem!
Mi történik?
Miattam van. Sajnálom! De ez csak egy álom.
Csak fel kell ébrednetek! Most azonnal!
- Rose! - Rose, kérlek!
Rose, miért csinálod ezt?
Nem tudom megállítani. Ébredjetek!
Kérlek, könyörgök!
Sötét, viharos éjszaka volt…
egy postakocsi jött Aswarby Hall elé…
„Mesélj egy történetet!”
Zelda!
Rose!
- Hal! - Megtaláltalak!
- Tarts ki! - Ne eressz el!
Hal!
Rose, megmentelek!
Ne, Jed, ne gyere ide!
- Megmentlek! - Ne!
- Rose! - Jed!
Jed!
Hatalmas kárt okoztál.
De helyre tudom hozni, legalábbis egyelőre.
Mi történt Jeddel? És a barátaimmal?
Alszanak, de nincsenek biztonságban. Senki sincs.
Nem, míg az örvény el nem pusztul.
Segíthetek?
Igen, kérem! Egy könyvet keresek.
Minden valaha írt könyv megvan, azok is, amiket még nem írtak meg.
Életem történetét keresem,
ha másképp alakult volna.
Részletes beszámolóim vannak az alvók álmairól.
Nem. Köszönöm! Álomból túl sok jutott nekem.
A meg nem élt életemről szeretnék olvasni.
Nem vagyok benne biztos, hogy megvannak azok a kötetek.
Ha minden megírt könyv megvan,
és a még meg nem írtak is, akkor biztos itt van valahol.
Itt vagyok!
Maga Unity Kincaid?
Rose Walker a maga dédunokája?
Igen.
Honnan ismeri Rose-t?
A halál nem mindig olyan rossz dolog.
Itt maradhatsz, ha akarsz.
A hollóm is halandó volt.
Várj! Nagyuram!
Gilbert? Mit keres itt?
Ő itt Zöld Éden.
Maga? Maga egy álom?
Igen.
Elhagytam a tisztségemet, hogy megtapasztaljam az életet emberi lényként.
Egy életet, melyet alázattal felajánlok a tiédért cserébe.
Félek, ez nem lehetséges.
Álomvilág, és az éber világ érdekében
az örvény nem létezhet.
Akkor mi értelme az örvénynek?
Miért létezünk egyáltalán?
Őszintén…
Van egy elméletem.
Lehet, hogyha egy ember áll Álomvilág középpontjában,
az arra emlékeztet minket, hogy az emberek álmai miatt létezünk,
és nem fordítva?
Az emberiség csodája mindig élénkebb kell, hogy legyen számunkra,
mint a hatalom minden csodája.
Nem érzem a késztetést, hogy megbüntesselek, mert elmentél, Zöld Éden.
De ideje, hogy újra betöltsd kijelölt tisztségedet.
Örömmel, nagyuram!
Soha nem állt szándékomban feladni a tisztségemet.
Mi volt a tisztsége? Ki volt maga?
Kedvesem, Zöld Éden nem „ki”, hanem „hol”.
Nem személy voltam. Hanem egy hely.
És halálod után,
ha Álomvilágban maradsz, látogass meg!
Sétálj mezőimen és zöld tisztásaimon!
Pihenj a fáim alatt!
Viszlát, Rose Walker!
Kiváltság volt veled embernek lenni.
Nem akarom elvenni az életed.
De mindannyiunknak vannak kötelességei, és ez az enyém.
Sajnálom!
Csak csináld!
Ha így megmentem az öcsémet és a barátaimat.
Készen állok.
Nagyuram, állj meg!
Unity?
Ő itt Unity Kincaid.
Rose dédnagymamája vagyok.
Eszerint a könyv szerint én lettem volna ennek a kornak az örvénye.
De mivel te börtönben voltál, kizárva Álomvilágból,
ez a sors az utódaimra szállt.
Nem értem.
Nem vág az eszed, igaz?
Gyere ide, Rose!
Nyúlj mélyen magadba,
és add át nekem azt, ami örvénnyé tesz téged!
De hogyan?
Álmodsz, drágám.
Bármi lehetséges.
Ez az?
Köszönöm, Rose, kicsim!
Most én vagyok az örvény, Álomkirály, már régen így kellett volna, hogy legyen.
Szóval hagyd békén a dédunokámat!
Unity?
Mi történt?
Meghaltál. Hogy Rose élhessen.
Annyira sajnálom!
Semmi baj! Nem bánom.
Már régen meg kellett volna halnom, Rose.
De ha így lett volna,
nem ismerem meg az aranyszemű páromat,
és soha nem született volna gyönyörű kislányunk,
és te sem születtél volna meg.
Várj, a gyermeked apjának arany szeme volt?
Sose láttam hasonlót.
Én igen.
Viszlát, Rose drágám!
Mr. Holdaway gondoskodni fog róla, hogy Jeddel mindenetek meglegyen.
Az öcséddel a Végtelen gyermekei vagytok.
Eleget szenvedtél.
Elhagyhatod ezt a helyet.
Viszlát, Rose!
Nagyon erős. Nem engedi el az ujjamat.
Tökéletes.
Együtt csináljuk majd, ugye?
Már csináljuk is. Igaz, kis pajti?
Rose nénikéd vagyok. Ő pedig az unokatestvéred, Jed.
Szia, kicsi baba!
Eldöntötted már a nevét?
Arra gondoltam, hogy Hector legyen, de…
számomra csak egy Hector van.
És ez a baba megérdemli, hogy saját neve legyen.
Feltűnt, hogy csak akkor mondják a neveteket,
ha bajban vagytok?
Rose?
Ez tényleg igaz.
Látod? Amíg nincs neved, nem kerülhetsz bajba.
Én jövök.
Készülj fel! Nagyon aranyos.
Készen állunk.
Egyszerre csak egy.
Ugyan már! Kicsim!
Bébi, az csak egy álom volt.
Hogy vannak?
Remekül.
Ma este kiengedik őket a kórházból, és holnap hazarepülünk.
Ilyen hamar?
New Brunswickbe.
Milyen messze van New Yorktól?
Kevesebb, mint egy órányira. Miért?
Nem tudom, tegnap éjjel volt ez az álmom,
és azon gondolkodom, mi lenne, ha eladnám a házat, és visszaköltöznék?
Megvesszük a házat.
Vágy!
A galériámban állok, és a kezemben tartom a jelképedet.
Beszélj hozzám!
Nahát, édes Álom. Ez egy igazi meglepetés.
- Szinte már esemény. - Jó.
Átjövök.
Igen?
De hát persze.
Tudod, hogy mindig szívesen látlak hajlékomban.
Örülök, hogy látlak.
Hozhatok bármit, amire vágysz?
Nem vágyok tőled semmire, csak néhány válaszra.
Ez valami próba?
Unity Kincaid lett volna ennek a kornak az örvénye.
De valaki kihasználta a bebörtönzésemet,
és gyermeket nemzett neki,
jól tudva, hogy örvény lesz belőle,
és kénytelen leszek megölni.
Tényleg ilyen átlátszó voltam?
Nem.
Rendkívül jól rejtetted el a nyomaidat.
Ez nagy dicséret tőled.
Mi volt az igazi szándékod?
Hogy családom vérét ontsam?
És viseljem a következményeit?
Ezúttal majdnem sikerült.
Testvérem!
Mi, Végtelenek az élőknek szolgái vagyunk, nem pedig gazdái.
Csak azért létezünk, mert ők tudják a szívük mélyén, hogy létezünk.
Nem manipuláljuk őket.
Esetleg ők manipulálnak minket.
Neked és Kétségbeesésnek,
és még szegény Delíriumnak is emlékeznie kéne erre.
Ha szórakozol velem, vagy az enyéimmel, elfelejtem, hogy családtag vagy.
Elég erősnek hiszed magad, hogy szembeszállj velem?
És Halállal?
És Végzettel?
Nem.
Jusson ez eszedbe, ha legközelebb megint bele akarnál avatkozni a dolgaimba.
Szegény Álom!
Ezúttal tényleg túl messzire mentem, ugye?
Legközelebb vér fog folyni.
Nagyuram!
Elnézést, hogy munka közben zavarlak…
Valami baj van?
Nem, valójában jó hírem van.
Ma reggel új könyv került a könyvtárba, melyet Rose Walker írt.
És milyen?
Talán nem kedvedre való a király ábrázolása a történetben, de…
Nekem tetszett.
Ő a Végtelen lánya, és elég sok mesélnivalója van.
Rosie, küldd el!
Nagyon jó.
Gyere enni! Kész a vacsora. Gyerünk!
SIKERES FELTÖLTÉS
Új rémálmokat készítesz, hogy pótolják Márgát és a Korinthoszit?
A világnak még nincs szüksége egy új Korinthoszira.
Valójában…
Megőriznéd nekem ezt egy biztonságos helyen?
Befejezek egy álmot.
Akkor magadra hagylak.
Lucienne!
Nem akarod üdvözölni?
Gyönyörű vagy, Márga!
Köszönöm, Lucienne!
Megkérdezhetem, mi késztetett arra, hogy meggondold magadat, nagyuram?
Nem volt jogom több mint egy évszázad után visszatérni,
és elvárni, hogy minden változatlan legyen.
Lucienne ezt próbálta elmondani.
És te is.
De most hallgatok rátok.
Vagy legalábbis próbálok.
Új álmok.
Új rémálmok.
Egy új kor.
Köszönöm, nagyuram!
Egy ideig még itt leszek.
Megtennéd, hogy felügyelsz addig a dolgokra, amíg dolgozom?
Örömmel, nagyuram.
Felség!
Hívjam a szolgáidat, hogy segítsenek felöltözni?
Számos démon vár rá, hogy harcával téged szórakoztasson.
Semmi sem untathatna jobban.
Ez esetben Azazel nagyúr szeretne beszélni veled.
Kivéve azt.
Akkor rövid leszek, felség.
Azazel, hogy képzelted, hogy meghívás nélkül érkezel.
A Pokol urainak közös meghívására érkeztem.
Elég ideig harcoltatok egymással, hogy végre összeálljatok?
Igen, közös ellenségünkkel, Álommal, a Végtelennel szemben.
A Pokol seregei a te parancsodra várnak, ha le akarsz sújtani.
Szeretnéd lerohanni Álomvilágot?
Ha megparancsolod.
És utána esetleg az éber világot is?
És egy napon még az Ezüst Várost is.
Pontosan.
Mivel egyikünk sem hagyhatja el a Poklot,
kiterjeszthetnénk a határait, hogy mindenütt csak a Pokol legyen.
Sok gondolkodnivalót adtál nekünk, Azazel.
A gondolkodásnál többre kérnélek.
A tábornokok cselekedeteket követelnek.
Igazán?
Akkor cselekedni fogok. Elmondhatod nekik.
Kiváló.
Szép napot, felség!
Nem megbízható.
Nem, de igaza van.
Akkor megkérdezhetem, mit fogsz csinálni?
Valamit, amit még soha nem csináltam.
Valamit, ami teljesen feldühíti majd Istent…
és térdre kényszeríti Morpheuszt.
A feliratot fordította: Keresztes Andrea