‎UN SERIAL NETFLIX
‎CAPITOLUL 10: INIMI PIERDUTE
‎Nu vă fac nimic.
‎L-ai ucis pe bărbatul ăla.
‎Tocmai ți-am salvat iar viața. ‎Și încerc să te salvez și pe tine.
‎De cine?
‎De Morfeu.
‎Cine e Morfeu?
‎Jeddy, poți să ne lași un pic?
‎Ești un Coșmar dispărut.
‎Și tu ești vârtejul.
‎Dacă știi asta, ‎știi și că Morfeu mă supraveghează.
‎Crezi că te supraveghează ‎ca să te protejeze?
‎Te supraveghează ‎pentru că, imediat ce adormi
‎și începi să dobori zidurile ‎dintre visele oamenilor,
‎o să te omoare.
‎Dar, dacă te protejează cineva ‎și îl împiedică să te ucidă,
‎devii nucleul Visării.
‎El ar fi neputincios, eu aș fi liber.
‎Buna Doctoriță.
‎În 15 minute începe discursul ‎invitatului de onoare.
‎Cum a mers cu Philip Sitz?
‎A mers bine.
‎Ți-am simțit lipsa.
‎- L-ai găsit pe băiat? ‎- Da.
‎Am stat de vorbă.
‎A văzut niște chestii de adulți ‎pe care nu le-a înțeles,
‎dar i le-am explicat.
‎N-o să ne facă probleme?
‎Mă descurc eu cu el.
‎Ne vedem la parter!
‎Mă duc până jos o oră.
‎Mă aștepți?
‎Nu. Îl iau pe Jed și plecăm acasă.
‎Bine.
‎Puteți să plecați,
‎dar e periculos să umblați prin hotel.
‎Și, dacă plecați de la hotel, ‎corbul Visului o să vă găsească.
‎Am o idee.
‎Asta e camera ta.
‎Ia ambele chei!
‎Mă întorc peste o oră.
‎Bat la ușă. ‎Dacă vrei, poți să-mi deschizi.
‎Dacă nu, plec.
‎Încuie ușa după mine. ‎Nu se știe niciodată.
‎Prezența invitatului nostru de onoare ‎e o dovadă,
‎cel puțin pentru mine,
‎că visele se împlinesc.
‎E o legendă vie,
‎o sursă de inspirație,
‎unul dintre primii ‎și unul dintre cei mai buni.
‎Domnilor. Doamnelor.
‎Corinteanul.
‎De obicei nu vorbesc în public,
‎dar șansa de a mă adresa atâtor oameni
‎care îmi împărtășesc pasiunea și visul
‎era prea atrăgătoare ca s-o refuz.
‎Pentru că sunteți oameni deosebiți.
‎Cu totul deosebiți.
‎Suntem visătorii americani
‎care merg pe drumul sfânt ‎către adevărata cunoaștere,
‎un drum pavat cu sânge și aur.
‎De-a lungul și de-a latul ‎acestei țări frumoase,
‎ucidem oameni.
‎CONGRESUL CEREALELOR
‎N-o facem ca să ne câștigăm existența,
‎n-o facem ca să ne răzbunăm.
‎Nu ucidem pentru bani.
‎Omorâm pentru plăcerea de a omorî.
‎Suntem antreprenori ‎într-un domeniu în plină dezvoltare.
‎Dar nu ne vede nimeni ‎decât un weekend pe an.
‎Eu vă văd.
‎Vă văd așa cum sunteți cu adevărat.
‎Și vreau să vedeți și voi asta.
‎Faceți-mi o favoare.
‎Închideți ochii.
‎Și vedeți-vă așa cum vă văd eu.
‎Suntem gladiatori.
‎Cuceritori.
‎Suntem exploratori…
‎…căutătorii adevărului.
‎Suntem spadasini.
‎Suntem vânători.
‎Mercenari.
‎Și regi ai nopții.
‎Jeddy, trebuie să plecăm.
‎Mă dezamăgești, Corinteanule.
‎Tu și oamenii ăștia pe care i-ai inspirat ‎și pe care i-ai creat…
‎mă dezamăgiți.
‎M-am străduit să fiu așa cum m-ai făcut.
‎Nu, ai dat tot ce aveai mai rău,
‎exact cum speram, în multe privințe.
‎Ai fost capodopera mea.
‎O oglindă întunecată care reflectă ‎tot ce refuză să vadă omenirea.
‎Asta sunt.
‎Asta am făcut.
‎Nu. Uită-te la tine! ‎Ai bântuit lumea peste un secol,
‎molipsindu-i și pe alții cu bucuria ‎de a ucide, dar ce le-ai oferit?
‎Ce ai creat? Nimic.
‎Doar un alt motiv de teamă ‎pentru oameni. Atât.
‎Și acum ce urmează?
‎Mă trimiți înapoi în visele lor?
‎N-o să mă duc de bunăvoie.
‎Cuțitul contra unui vis?
‎Crezi că visele nu pot muri?
‎- Hai să aflăm! ‎- Ajunge!
‎Cum?
‎Rose Walker e tot mai puternică ‎cu fiecare clipă, iar tu n-o poți trezi.
‎Te înlocuiește în centrul Visării.
‎Doboară zidurile ‎dintre mințile visătorilor
‎și acum toți au același vis.
‎Un vis inspirat de mine.
‎Nu.
‎Deja a început.
‎Nu mai ai ce face. Ea doarme și visează.
‎Atunci, pot ajunge la ea.
‎Nu prea cred.
‎Știe că ai de gând s-o ucizi.
‎Jed, fugi!
‎Trebuie să te trezești.
‎Nu-l asculta, Rosebud.
‎Tu deții controlul, nu el. E visul tău.
‎E visul lui pentru lumea ta.
‎Să-l facem visul tău! ‎Tot ce îți dorești, Rose. O pânză goală.
‎Unde e Jed?
‎E teafăr.
‎E sus, doarme lângă tine.
‎Visul ăsta e al tău. Visarea îți aparține!
‎Visarea îți aparține. Asta ți-a spus?
‎Mi-a spus că o să mă ucizi.
‎Ți-a zis de ce?
‎Când un vârtej doboară ‎zidurile dintre vise,
‎creează un vis unic volatil,
‎care se prăbușește ‎și ia lumea veghei cu el.
‎Lumea ta. Totul și toți o să moară.
‎- Nu-l crede, Rosie! ‎- S-a mai întâmplat.
‎Nu mi-am făcut datoria, ‎un univers întreg s-a pierdut.
‎Nu te ucide dacă-l omori tu.
‎Așa ți-ai salva viața,
‎dar nu i-ai salva pe cei dragi.
‎- Încerc să te țin în viață. ‎- Încerc să-ți țin lumea vie.
‎- Trebuie să alegi, Rose. ‎- Ajunge!
‎Dacă sunt atât de puternică pe cât spui, ‎o să-mi găsesc singură drumul.
‎Între timp, zidurile se ridică la loc.
‎Pentru că nu mai visez.
‎Din cauza voastră sunt trează.
‎Dacă tu crezi ‎că mă întorc în Visare cu tine…
‎Nu te întorci.
‎Te-am adus pe lume ca să slujești ‎omenirea, nu ca să te înfrupți din ea.
‎Știi de ce o fac?
‎Ca să simt ce înseamnă să fii om.
‎Ție nu-ți pasă de omenire.
‎Îți pasă doar de tine, ‎de tărâmul și de regulile tale.
‎Țin în mine întregul inconștient colectiv!
‎Fără regulile mele, m-ar mistui.
‎Omenirea s-ar mistui.
‎Sau ai putea simți ceva.
‎Nu eu sunt problema, Visule.
‎Ai dreptate.
‎A fost vina mea, nu a ta.
‎Câte speranțe aveam pentru tine!
‎Dar te-am creat greșit.
‎Așa că acum trebuie să te de-creez.
‎Îmi pare rău că n-o să fiu de față să văd ‎cum Rose Walker îți face același lucru.
‎Când o să te mai creez, ‎n-o să mai fii atât de stricat
‎și meschin, micuțule Vis.
‎Iar voi…
‎care vă declarați „colecționari”,
‎până acum ați întreținut fantezii
‎în care voi sunteți victimele,
‎vise cu ochii deschiși ‎în care aveți mereu dreptate.
‎Nu mai e cazul.
‎Visul s-a sfârșit.
‎Vi l-am luat. Căci asta e sentința mea!
‎O să știți
‎de acum înainte
‎cât de fricoși, de egoiști
‎și de monstruoși sunteți.
‎O să simțiți durerea celor uciși.
‎Alo, urgențele?
‎Vreau să mărturisesc o infracțiune.
‎Și jalea celor care încă îi deplâng.
‎O să purtați durerea, jalea și vinovăția
‎cu voi până la sfârșitul lumii.
‎Vrei s-o urmăresc?
‎Nu. Când e trează, nu e periculoasă.
‎La noapte, când doarme, o s-o găsesc.
‎Și o să se termine.
‎Pot să te întreb ceva?
‎Mama mai e bolnavă sau…
‎Îmi pare rău, Jeddy.
‎Mama…
‎A murit acum câteva luni.
‎Trebuie să știi ‎că a încercat mereu să te regăsească.
‎Tata nu voia să renunțe la tine.
‎Acum am rămas doar noi doi?
‎Nu. De fapt, nu.
‎Avem o străbunică ‎și abia așteaptă să te cunoască.
‎Și pe prietena mea, Lyta, ‎care stă la etaj.
‎Te sună.
‎Ghici cu cine sunt în mașină!
‎Nu vreau să intri în panică. ‎Sunt la spital.
‎Ce?
‎Nasc. A început travaliul.
‎Doamne!
‎E Rose?
‎Barbie, Ken și Hal sunt aici.
‎Avem grijă de ea, Rose.
‎Chantal și Zelda sunt pe drum.
‎Venim și noi, promit.
‎Nu te grăbi! Condu cu grijă.
‎Pe curând!
‎Cum se simte? E bine?
‎Sunt sigură că da, dar nu suntem rude
‎și nu vor să ne spună nimic.
‎Știai că e gravidă?
‎Sigur că știa.
‎Știai, nu-i așa?
‎Vi-l prezint pe Jed.
‎- Jed! Bună! ‎- Salut!
‎E un păianjen adevărat?
‎A fost.
‎Avem o colecție bogată ‎de arahnide împăiate.
‎Vrei s-o vezi?
‎Bună, Rose!
‎E dilatată trei centimetri. ‎Doctorul e cu ea.
‎Ți-a spus asistenta aia?
‎Da. E foarte drăguță.
‎Da, pare foarte drăguță.
‎Unde e Gilbert?
‎A lăsat un bilet, a trebuit ‎să plece acasă. Credeam că e cu voi.
‎Nu.
‎Putem să sunăm pe cineva? Familia Lytei?
‎Sau pe tatăl copilului, oricine o fi el.
‎Nu e nevoie să ne spui. Cine e?
‎Nu putem suna pe nimeni la ora asta.
‎Deși…
‎Unity?
‎Bună dimineața, draga mea!
‎Te-am trezit. Iartă-mă!
‎Rose, am dormit destul la viața mea.
‎L-ai găsit pe Jed?
‎Da. E în siguranță.
‎Dar pot să te rog ceva?
‎Sigur, draga mea. Orice.
‎Dacă ar fi să mi se întâmple ceva, ‎ipotetic vorbind…
‎N-o să ți se întâmple nimic.
‎Dacă aș păți…
‎Dacă aș adormi în noaptea asta ‎și nu m-aș trezi,
‎ar putea Jed să stea la tine?
‎Voiam să-ți sugerez ‎să vă mutați amândoi la mine.
‎Da?
‎Rose.
‎Deseori mă întreb cum ar fi fost viața mea ‎dacă nu aș fi dormit atât.
‎Aș fi avut o familie? Cum ar fi fost?
‎Când o să veniți aici, ‎n-o să trebuiască să mă mai întreb.
‎Ești uimitoare. Știi asta?
‎E o trăsătură de familie.
‎Culcă-te!
‎Iartă-mă că te-am trezit. Somn ușor!
‎Cu bine, scumpo!
‎Te simți bine?
‎Zelda are o cazanie liniștitoare ‎referitoare la Dumnezeu, la clipele grele
‎și la un număr variabil ‎de urme de tălpi pe nisip.
‎Mi-a spus-o cândva ‎și m-a înseninat tare mult.
‎Să întreb dacă…
‎Scuză-mă, tu ești Rose?
‎Îmi pare rău că te împovărez cu asta.
‎Termină!
‎Mă tem că la noapte, când o să adorm…
‎o să mă omoare.
‎N-o s-o facă.
‎A spus că, dacă nu mă omoară, ‎toată omenirea o să piară.
‎Toată lumea.
‎Ascultă-mă!
‎Dacă e adevărat,
‎dacă ai puterea să distrugi lumea,
‎ai și puterea să-l distrugi pe el.
‎Dar nu vreau să-l distrug.
‎Nu vreau nimic din toate astea.
‎Mă tem să adorm, mă tem să mă trezesc.
‎El ar trebui să se teamă.
‎Când adormi, trebuie să-l cauți ‎și să pui capăt poveștii ăsteia.
‎Depinde de tine, Rose.
‎Tu iei deciziile. Tu ești vârtejul.
‎Există un vârtej,
‎un anou adevărat,
‎o muritoarea cu vise
‎atât de puternice, ‎că poate pătrunde în visele altora.
‎Ai grijă să nu te pierzi în ele.
‎Caută-ți calea ta.
‎Crezi că te supraveghează ‎ca să te protejeze?
‎Imediat ce adormi ‎și începi să dobori zidurile
‎dintre visele oamenilor…
‎Ai puterea să-l distrugi pe el.
‎O să te omoare.
‎- Tu ești vârtejul. ‎- Rose!
‎Oriunde am merge, orice am face
‎O s-o scoatem la capăt împreună
‎Poate că nu mergem departe
‎Dar, precum stelele din cer
‎Oriunde am fi, o să fim împreună
‎Oriunde mă duc știu că vine și el
‎Oriunde mă duc știu că vine și ea
‎- Fără crize ‎- Fără scandal
‎- Fără dispute ‎- Fără orgolii
‎Prieteni
‎Împreună
‎Și asta e povestea pe care a spus-o.
‎Era o noapte întunecată, furtunoasă.
‎Căpitanul i-a zis secundului: ‎„Spune-mi o poveste!”
‎Iată povestea.
‎Era o noapte întunecată, furtunoasă.
‎Căpitanul i-a zis secundului: ‎„Spune-mi o poveste!”
‎Iată povestea. ‎Era o noapte întunecată, furtunoasă.
‎Căpitanul i-a zis…
‎- „Zi o poveste!” ‎- Chantal?
‎- Iată povestea. ‎- Sunt eu. Rose.
‎Era o noapte întunecată, furtunoasă. ‎Căpitanul i-a zis secundului:
‎- „Spune-mi o poveste!” ‎- Dă-mi voie!
‎Iată povestea.
‎Era o noapte întunecată, furtunoasă.
‎Căpitanul i-a zis secundului:
‎„Spune-mi o poveste!” Iată povestea.
‎În septembrie 1811,
‎o trăsură opri ‎în fața ușii lui Aswarby Hall,
‎în mijlocul comitatului Lincolnshire.
‎Băiețelul, care sărise din ea ‎imediat ce se oprise,
‎privi în jur.
‎Ai grijă, prințesă Barbara, ‎adulmec ceva ciudat în aer.
‎Ce fel de ciudățenie e, Martin Zeceoase?
‎Cucul? Vrăjitorul? Colonelul Cunoaștere?
‎Niciunul dintre ei.
‎Se întâmplă ceva, prințesă. Privește!
‎Ken?
‎Ce cauți în Locul Unui Carnadine Pierdut?
‎La naiba…
‎Doamne!
‎Vino, Martin Zeceoase! Trebuie să plecăm.
‎Ce căutați aici?
‎Iubito, nu e ce pare. Adică…
‎Vai de mine!
‎Doamne!
‎Ce se întâmplă?
‎E vina mea. Îmi pare rău. ‎Dar e numai un vis.
‎Trebuie să vă treziți. Acum!
‎- Rose! ‎- Te rog!
‎De ce faci asta?
‎Nu pot să mă opresc. Treziți-vă!
‎Vă implor!
‎Era o noapte întunecată…
‎o trăsură opri în fața ușii…
‎„Spune-mi o poveste!”
‎Zelda!
‎Rose!
‎- Hal! ‎- Te-am găsit!
‎- Hal, ține-te! ‎- Nu-mi da drumul!
‎Hal!
‎Rose, te salvez eu!
‎Nu, Jed, nu te apropia!
‎- Te salvez! ‎- Nu!
‎- Rose! ‎- Jed!
‎Jed!
‎Ai provocat multe stricăciuni.
‎Le pot repara. Cel puțin în faza asta.
‎Ce s-a întâmplat cu Jed? Cu prietenii mei?
‎Dorm în paturile lor, ‎dar sunt în pericol. Toată lumea e.
‎Câtă vreme vârtejul trăiește.
‎Pot să te ajut?
‎Da, te rog. Caut o carte.
‎Avem toate cărțile scrise, ‎dar și pe cele încă nescrise.
‎Caut povestea vieții mele,
‎dacă lucrurile ar fi stat altfel.
‎Am povestiri amănunțite ‎ale viselor adormiților.
‎Nu, mulțumesc. Am avut destule vise.
‎Vreau să citesc despre viața mea netrăită.
‎Nu cred că avem acele volume.
‎Dacă aveți toate cărțile scrise
‎și pe cele care o să fie scrise, ‎trebuie să fie pe aici.
‎Am găsit-o!
‎Tu ești Unity Kincaid?
‎Rose Walker e strănepoata ta?
‎Da.
‎De unde o știi pe Rose?
‎Moartea nu e mereu un lucru rău.
‎Poți să rămâi aici, dacă vrei.
‎Corbul meu a fost cândva muritor.
‎Stați! Domnule!
‎Gilbert? Ce cauți aici?
‎El e Câmpul Scripcarului.
‎Tu? Ești Vis?
‎Da.
‎Mi-am părăsit postul ‎pentru a trăi ca un muritor.
‎Și îmi ofer cu umilință viața ‎în schimbul vieții tale.
‎Mă tem că e imposibil.
‎Visarea și lumea veghei pot dăinui
‎doar dacă vârtejul moare.
‎Atunci, ce rost are un vârtej?
‎De ce mai existăm?
‎Sincer să fiu…
‎Eu am o teorie.
‎Când un om e în mijlocul Visării,
‎nu e scopul său să ne arate ‎că existăm pentru că oamenii visează,
‎nu invers?
‎Miracolul omenirii trebuie ‎să fie mai important
‎decât orice putere fantastică.
‎Nu sunt în stare să te pedepsesc ‎pentru că ai plecat, Câmpul Scripcarului.
‎Dar e timpul să te întorci la postul tău.
‎Aș fi onorat.
‎Nu am intenționat să-mi abandonez rolul.
‎Care era rolul tău? Cine erai?
‎Draga mea, ‎întrebarea nu e „cine”, ci „unde”.
‎Nu eram o persoană, eram un loc.
‎După moartea ta,
‎dacă rămâi în Visare, vizitează-mă!
‎Plimbă-te pe pajiștile ‎și prin luminișurile mele.
‎Odihnește-te sub copacii mei.
‎Rămas-bun, Rose Walker!
‎A fost un privilegiu să fiu om cu tine.
‎Nu vreau să-ți iau viața.
‎Dar toți avem răspunderi, ‎iar asta e una dintre ale mele.
‎Îmi pare rău.
‎Fă-o!
‎Fac orice ‎ca să-mi salvez fratele și prietenii.
‎Sunt pregătită.
‎Milord, opriți-vă!
‎Unity?
‎Ea e Unity Kincaid.
‎Sunt străbunica lui Rose.
‎Conform cărții ăsteia, ‎eu trebuia să fiu vârtejul.
‎Dar, pentru că ai fost închis ‎și ținut în afara Visării,
‎soarta asta a fost transmisă ‎urmașilor mei.
‎Nu înțeleg.
‎Nu ești prea isteț, nu?
‎Vino încoace, Rose!
‎Vreau să cauți în adâncul tău
‎și să-mi dai mie ce te face vârtej.
‎Dar cum?
‎Visezi, draga mea.
‎Orice e posibil.
‎Asta?
‎Mulțumesc, Rose.
‎Acum eu sunt vârtejul, Regele Viselor, ‎așa cum trebuia să fie demult.
‎Lasă-mi strănepoata în pace!
‎Unity?
‎Ce s-a întâmplat?
‎Ai murit. Pentru ca Rose să trăiască.
‎Îmi pare atât de rău!
‎Să nu-ți fie. Mie nu-mi pare rău.
‎Ar fi trebuit să mor demult, Rose.
‎Dar, dacă era așa,
‎nu l-aș fi cunoscut ‎pe bărbatul cu ochi aurii
‎și nu am fi avut fetița noastră minunată,
‎iar tu nu te-ai fi născut.
‎Stai! Tatăl copilului tău avea ochi aurii?
‎N-am mai văzut așa ceva.
‎Eu am văzut.
‎Rămas-bun, Rose, draga mea!
‎Dl Holdaway o să aibă grijă ‎ca tu și Jed să aveți tot ce vă trebuie.
‎Sunteți copiii Nesfârșiților.
‎Ați suferit destul.
‎Puteți pleca de aici.
‎Rămas-bun, Rose!
‎E foarte puternic. ‎Nu-mi dă drumul la deget.
‎E perfect.
‎O să-l creștem împreună, da?
‎Deja o facem. Nu, micuțule?
‎Eu sunt mătușa Rose. El e vărul Jed.
‎Bună, micuțule!
‎I-ai ales un nume?
‎M-am gândit să-l botez Hector, dar…
‎Hector e unic pentru mine.
‎Și bebelușul merită propriul nume.
‎Ați remarcat că oamenii îți spun pe nume
‎doar când ai necazuri?
‎Rose?
‎Așa e.
‎Vezi? Câtă vreme nu ai nume, ‎n-ai cum să ai necazuri.
‎E rândul meu.
‎Pregătiți-vă! E drăgălaș.
‎Suntem pregătiți.
‎Trebuie să intrăm pe rând.
‎Haide… Iubito!
‎A fost doar un vis!
‎Ce fac?
‎Foarte bine.
‎O să fie externați diseară ‎și mâine plecăm acasă.
‎Așa de repede?
‎La New Brunswick.
‎Cât de departe e de New York?
‎La mai puțin de o oră. De ce?
‎Nu știu, am avut un vis astă-noapte.
‎Mă gândesc să vând casa ‎și să mă mut înapoi.
‎Cumpărăm noi casa.
‎Dorință.
‎Sunt în galeria mea și țin pecetea ta.
‎Vorbește cu mine!
‎Dragul meu Vis, ce surpriză!
‎- E aproape un eveniment. ‎- Bine.
‎Vin la tine.
‎Serios?
‎Sigur că da.
‎Ești oricând bine-venit ‎în încăperile mele.
‎Mă bucur să te văd.
‎Pot să-ți ofer ceva ce-ți dorești?
‎Tot ce-mi doresc de la tine ‎sunt câteva răspunsuri.
‎E un test?
‎Unity Kincaid ar fi trebuit să fie ‎vârtejul acestei epoci.
‎Dar cineva a profitat de întemnițarea mea
‎și a făcut un copil cu ea,
‎știind prea bine că o să devină vârtejul
‎și o să fiu obligat să-l ucid.
‎A fost atât de evident că eu am fost?
‎Nu.
‎Ți-ai ascuns urmele extrem de bine.
‎E o laudă deosebită, venind din partea ta.
‎Care era planul tău?
‎Să mă faci să-mi ucid o rudă?
‎Cu tot ce ar însemna asta?
‎Acum aproape că a mers.
‎Fratele meu.
‎Noi, Nesfârșiții, suntem slujitorii ‎celor vii, nu stăpânii lor.
‎Existăm doar pentru că ei știu ‎în adâncul sufletului lor că existăm.
‎Nu-i manipulăm.
‎De fapt, ei ne manipulează pe noi.
‎Tu, Disperarea
‎și chiar și bietul Delir ați face bine ‎să vă amintiți asta.
‎Dacă te mai iei de mine sau de ai mei, ‎o să uit că suntem rude.
‎Crezi că ai suficientă putere ‎ca să mă înfrunți?
‎Să înfrunți Moartea?
‎Să înfrunți Destinul?
‎Nu.
‎Să ții minte asta când îți mai vine ideea ‎să te bagi în treburile mele.
‎Bietul Vis!
‎Chiar te-am enervat de data asta, nu?
‎Data viitoare o să te fac să sângerezi.
‎Stăpâne!
‎Scuze că vă deranjez când lucrați…
‎S-a întâmplat ceva?
‎Nu, e ceva minunat.
‎A apărut o carte nouă în bibliotecă, ‎în dimineața asta, scrisă de Rose Walker.
‎Cum e?
‎Poate n-o să vă placă ‎descrierea regelui din poveste, dar…
‎Mie mi-a plăcut.
‎E fiică de Nesfârșit și are multe de spus.
‎Rosie, trimite-o!
‎E foarte bună.
‎Hai să mănânci! A venit cina. Haide!
‎MULȚUMIM
‎Faceți noi Coșmaruri ‎în locul lui Gault și al Corinteanului?
‎Lumea n-are încă nevoie ‎de un nou Corintean.
‎De fapt…
‎poți să pui ăsta într-un loc sigur?
‎Termin un Vis.
‎Vă las, atunci.
‎Lucienne.
‎Nu vrei s-o saluți?
‎Ești superbă, Gault.
‎Mulțumesc, Lucienne.
‎Ce v-a făcut să vă răzgândiți ‎în privința mea?
‎N-am dreptul să mă întorc după un secol
‎și să mă aștept ‎ca totul să fie neschimbat.
‎Lucienne a încercat să-mi spună asta.
‎Și tu.
‎Dar acum vă ascult.
‎Sau încerc s-o fac.
‎Noi Vise.
‎Noi Coșmaruri.
‎O nouă eră.
‎Mulțumesc, domnule.
‎O să mai stau aici o vreme.
‎Poți să te ocupi tu de restul treburilor ‎cât lucrez?
‎Cu plăcere.
‎Maiestate!
‎Să chem slujitorii ‎să vă ajute să vă îmbrăcați?
‎Am programat mai multe lupte de demoni ‎pentru distracția voastră.
‎Nimic nu mi-ar face mai puțină plăcere.
‎În cazul ăsta, ‎lordul Azazel vrea să discutați.
‎În afară de asta.
‎Atunci, n-o să mă lungesc, Maiestate.
‎Azazel, tipic pentru tine ‎să vii neinvitat.
‎Am venit la chemarea ‎adunării lorzilor Iadului.
‎V-ați întrerupt din lupte ‎ca să vă adunați?
‎Da, ne-am unit împotriva inamicului vostru ‎și al nostru, Visul Nesfârșiților.
‎Armatele Iadului vă stau la dispoziție, ‎dacă doriți să atacați.
‎Vreți să invadați Visarea?
‎Dacă ne-o porunciți.
‎Și apoi lumea veghei?
‎Iar cândva, chiar și Cetatea de Argint.
‎Exact.
‎Cum nu putem părăsi Iadul,
‎măcar să-i extindem hotarele ‎până când Iadul înghite totul.
‎O să mă gândesc la ce ai spus, Azazel.
‎Nu ajunge doar să vă gândiți.
‎Generalii vor acțiune.
‎Serios?
‎Atunci, o să acționez. ‎Poți să le transmiți asta.
‎Excelent!
‎O zi bună, Maiestate!
‎Nu e de încredere.
‎Nu, dar are dreptate.
‎Atunci, pot să întreb ce o să faceți?
‎Ceva ce n-am mai făcut până acum.
‎Ceva ce o să-L înfurie la culme ‎pe Dumnezeu…
‎și o să-l îngenuncheze pe Morfeu.
‎Subtitrarea: Robert Ciubotaru