EN NETFLIX-SERIE
Jag ska inte göra dig illa.
Du dödade honom.
Jag räddar livet på dig igen. Och jag försöker rädda ditt.
Från vem?
Från Morpheus.
Vem är Morpheus?
Jeddy, ge oss ett ögonblick.
Du är en av de försvunna mardrömmarna.
Och du är Virveln.
Om du vet det, då vet du att Morpheus övervakar mig.
Tror du han gör det för att skydda dig?
Han bevakar dig, för i samma stund du somnar,
och börjar riva murarna mellan folks drömmar,
kommer han att döda dig.
Men om nån skulle hindra honom från att döda dig,
då blir du Drömvärldens centrum.
Han blir maktlös och jag blir fri.
Good Doctor.
En kvart tills huvudtalaren håller sitt öppningstal.
Hur gick det med Philip Sitz?
Det gick bra.
Vi saknade dig.
-Hittade du pojken? -Ja.
Vi pratade.
Han såg några vuxengrejer som han inte förstod,
men jag förklarade.
Så han blir inget problem?
Inget jag inte klarar av.
Vi ses där nere.
Jag går ner en timme.
Väntar ni på mig?
Nej. Jag tar med Jed. Vi ska åka hem.
Okej.
Ni kan gå om ni vill,
men det är inte tryggt för er att gå runt på hotellet.
Och om ni lämnar hotellet kommer Dröms korp att hitta er.
Vet du vad?
Det här är ert rum.
Ni kan få nycklarna.
Jag är tillbaka om en timme.
Jag knackar. Om ni vill kan ni släppa in mig.
Annars går jag.
Lås dörren när jag gått, för man vet aldrig.
Vår hedersgästs närvaro här i kväll är bevis nog,
åtminstone för mig,
att drömmar kan besannas.
Han är en legend i sin egen livstid,
en inspiration för oss alla,
en av de första och en av de bästa.
Mina damer och herrar.
Corinthian.
Jag brukar inte hålla tal,
men chansen att få tala inför så många
som delar samma passion, samma dröm,
det var för bra att tacka nej till.
För ni är speciella.
Mycket speciella.
Vi är de amerikanska drömmarna
som kör längs den sanna kunskapens heliga väg,
belagd med blod och guld.
Och runtom i detta vackra land
dödar vi.
Vi gör det inte för att förtjäna nåt,
vi gör det inte för att hämnas.
Vi mördar inte för vinst.
Vi dödar för att döda.
Vi är entreprenörer inom ett expanderande område.
Men ingen ser oss, förutom en helg om året.
Jag ser er.
Jag ser vilka ni verkligen är.
Och jag vill att ni också ser det.
Så gör mig en tjänst.
Blunda.
Och se er själva som jag ser er.
Vi är gladiatorer.
Erövrare.
Vi är utforskare...
...sanningssökare.
Vi är pirater.
Vi är jägare.
Legosoldater.
Och nattens kungar.
Jeddy, vi måste gå.
Du gör mig besviken, Corinthian.
Du och dessa människor som du inspirerat och skapat…
…gör mig besviken.
Jag har gjort mitt bästa efter dina intentioner.
Nej, du har gjort ditt värsta,
vilket på så många sätt var vad jag hade hoppats.
Du var mitt mästerverk.
En spegel som skulle visa det som ingen vill konfrontera.
Det är vad jag är.
Det är vad jag har gjort.
Nej. Se på dig, som vandrat på jorden i ett århundrade
och smittat andra med din glädje över död, men vad har du gett dem?
Vad har du åstadkommit? Ingenting.
Bara en sak till som man kan vara rädd för.
Vad händer nu?
Skickar du mig tillbaka in i deras drömmar?
För jag går inte frivilligt.
En kniv mot en dröm?
Tror du inte att drömmar kan dö?
-Vi tar reda på det. -Det räcker.
Hur?
Rose Walker blir starkare hela tiden medan du blir svagare.
Hon tar din plats mitt i Drömvärlden.
Hon river murarna mellan sovarnas sinnen
och nu drömmer de alla samma dröm.
En dröm som jag inspirerade.
Nej.
Det händer redan.
Det finns inget du kan göra. Hon sover och drömmer.
Då är hon inte utom räckhåll.
Jo, det tror jag.
Nu när hon vet att du tänker döda henne.
Jed, spring!
Du måste vakna.
Lyssna inte på honom.
Du har makten nu, inte han. Det är din dröm.
Det är hans dröm, om din värld.
Då gör vi den till din. Vad du vill, Rose. En tom duk.
Var är Jed?
Jed mår bra.
Han sover där uppe. Han ligger bredvid dig.
Drömmen är din nu. Drömvärlden är din.
Drömvärlden är din. Är det vad han sa?
Han sa att du vill döda mig.
Sa han varför?
När en virvel river murarna mellan drömmar,
skapar hon en enda instabil dröm
som kollapsar och tar Vakenvärlden med sig.
Din värld. Allt och alla kommer att dö.
-Tro honom inte. -Det har hänt förut.
Jag misslyckades och hela universum gick förlorat.
Du måste döda honom först.
Att döda mig kan rädda dig,
men inte dina nära och kära.
-Jag skyddar dig. -Jag skyddar hela din värld.
-Du måste välja, Rose. -Det räcker!
Om jag är så mäktig som ni säger, så hittar jag min egen väg.
Under tiden åker murarna upp igen.
För jag drömmer inte längre.
Tack vare er två är jag klarvaken.
Om du tror att jag går tillbaka till Drömvärlden…
Du ska inte tillbaka.
Du skulle tjäna mänskligheten. Inte livnära dig på den.
Vet du varför jag gör det?
För att smaka på hur det är att vara människa.
Och du bryr dig inte om mänskligheten.
Du bryr dig bara om dig själv, din värld och dina regler.
Jag innehåller hela det kollektiva undermedvetna.
Utan mina regler, förintar det mig.
Mänskligheten skulle förintas.
Eller så känner du nåt.
Jag är inte problemet, Dröm.
Du har rätt.
Det här var mitt fel, inte ditt.
Jag hade så stort hopp om dig.
Men då skapade jag dig dåligt.
Så nu måste jag återta det.
Jag beklagar bara att jag inte får se Rose göra samma sak med dig.
Nästa gång jag skapar dig är du inte lika felaktig,
och futtig, lilla dröm.
Och ni…
…som kallar er för "samlare",
tills nu har ni fantiserat om
att ni är offren,
tröstande dagdrömmar där ni alltid har rätt.
Men inte nu längre.
Drömmen är över.
Jag har tagit bort den. För min dom över er
är att ni ska veta,
från och med nu
exakt hur fega och själviska
och monstruösa ni är.
Ni ska känna smärta över dem som ni har slaktat.
Hallå, polisen?
Jag ringer för att erkänna ett brott.
Och sorgen hos dem som fortfarande sörjer dem
ska ni bära, all smärta, sorg och skuld
till tidens ände.
Ska jag följa henne?
Nej. När hon är vaken är hon inget hot.
Men i natt när hon sover, ska jag hitta henne.
Så gör vi slut på det här.
Får jag fråga en sak?
Är mamma fortfarande sjuk, eller…
Jag är ledsen, Jeddy.
Hon…
Hon dog för några månader sen.
Men du ska veta att hon aldrig slutade försöka få dig tillbaka.
Pappa ville inte släppa dig.
Så det är bara du och jag nu?
Nej, faktiskt inte.
Vi har en mormorsmor som vill träffa dig.
Och min vän Lyta som bor ovanför oss.
Hon ringer.
Hej! Gissa vem jag har i bilen?
Få inte panik, men jag är på sjukhuset.
Vad?
Barnet kommer. Jag har värkar.
Herregud!
Är det Rose?
Och Barbie, Ken och Hal är här.
Vi tar bra hand om henne.
Och Chantal och Zelda är på väg.
Vi också, jag lovar.
Stressa inte. Kör försiktigt.
Vi ses snart.
Hur mår hon?
Hon mår säkert bra, men vi är inte släkt
så de säger inget till oss.
Visste du att hon var gravid?
Så klart hon visste.
Du visste väl?
Allihop, det här är Jed.
-Jed! Hej. -Hej, Jed!
Är det en riktig spindel?
Den var det.
Vi har en stor samling av uppstoppade spindlar.
Om du vill se?
Hej, Rose.
Hon är bara öppen tre centimeter. Läkaren är hos henne nu.
Berättade sköterskan det?
Ja. Hon är trevlig.
Ja, hon ser trevlig ut.
Var är Gilbert?
Han sa att han måste åka hem. Jag trodde han var med er.
Nej.
Är det ingen vi borde ringa? Lytas familj?
Eller pappan, vem det än är.
Du måste inte berätta. Vem är han?
Det är för sent att ringa nån nu.
Men…
Unity?
God morgon, raring.
Jag väckte dig, förlåt.
Det enda jag inte behöver mer av i livet är sömn.
Hittade du Jed?
Ja. Han är i säkerhet.
Men får jag be om en tjänst?
Naturligtvis, raring. Vad som helst!
Om nåt skulle hända mig, rent hypotetiskt…
Inget kommer att hända dig.
Om nåt hände…
Om jag gick till sängs och aldrig vaknade,
får Jed komma och bo hos dig?
Jag tänkte föreslå att ni båda kommer och bor hos mig.
Tänkte du?
Rose.
Jag undrar ofta hur mitt liv hade sett ut om jag inte sovit.
Skulle jag ha familj och hur känns det?
När du och Jed kommer hit, behöver jag inte undra längre.
Du är verkligen underbar. Vet du det?
Det är ett släktdrag.
Sov lite nu.
Förlåt att jag väckte dig. Sov gott.
Hej då, hjärtat.
Är det bra?
Zelda har en stärkande moralisk predikan om Gud och svåra tider,
och ett antal olika "fotsteg i sanden".
Hon gav mig den en gång och det muntrade upp mig.
Ska jag fråga om…
Ursäkta. Är du Rose?
Jag är ledsen att du måste gå igenom det här nu.
Var inte det.
Jag är bara rädd att ikväll, när jag somnar…
Dröm kommer att döda mig.
Det gör han inte.
Han sa att om han inte dödar mig, kommer hela världen att dö.
Alla.
Lyssna på mig.
Om det är sant,
om du har makten att utplåna världen,
då har du makten att utplåna honom också.
Jag vill inte döda honom.
Jag vill inte nåt av det här.
Jag är rädd för att sova. Rädd för att vakna.
Han borde vara rädd.
När du somnar ikväll, måste du hitta honom och få ett slut på det.
Det är upp till dig.
Du har makten nu. Du är Virveln.
Det finns en virvel,
en äkta annulet,
en dödlig med en drömförmåga
så mäktig att hon kan resa genom andras drömmar.
Förlora dig inte i dem.
Hitta din egen väg.
Tror du att han bevakar dig för att skydda dig?
Genast när du somnar och river murarna
mellan andras drömmar…
Du har makten att utplåna honom.
Han kan döda dig.
-Du är Virveln! -Rose!
Det här är historien han berättade.
Det var en mörk och stormig natt.
Och skepparen sa: "Berätta en historia för mig."
Här är historien han berättade.
Det var en mörk och stormig natt.
Och skepparen sa: "Berätta en historia för mig."
Här är historien han berättade.
Och skepparen sa:
-"Berätta…" -Chantal?
-Här är historien. -Det är jag. Rose.
Det var en mörk och stormig natt. Skepparen sa till styrman:
-"Berätta en historia." -Ja.
Här är historien.
Det var en mörk och stormig natt.
Skepparen sa till styrman:
"Berätta en historia." Här är historien.
I september år 1811,
körde en postvagn upp till Aswarby Halls dörr
i hjärtat av Lincolnshire.
Den lilla pojken som hoppade ut när den stannade,
såg sig omkring.
Försiktigt, prinsessan Barbara, jag anar konstigheter i luften.
Vilken sort, Martin Tenbones?
Göken? Tolkaren? Överste Kunskap?
Ingendera.
Det händer något, min prinsessa. Titta.
Ken?
Vad gör du i Lost Carnadine?
Fan också.
Herregud.
Kom, Martin Tenbones. Vi måste gå.
Vad gör ni här?
Älskling. Det är inte som det verkar.
Kära nån.
Gode Gud.
Vad händer?
Det är jag. Förlåt. Men det är bara en dröm.
Ni måste vakna. Nu.
-Rose! -Rose, snälla!
Rose, varför gör du det här?
Jag kan inte sluta. Ni måste vakna.
Snälla, jag ber er.
Det var en mörk och stormig…
...en postvagn körde till Aswarby Hall.
"Berätta en historia."
Zelda!
Rose!
-Hal! -Jag hittade dig!
-Hal, håll fast. -Släpp inte!
Hal!
Rose, jag ska rädda dig!
Nej, Jed, akta dig!
-Jag räddar dig! -Nej!
-Rose! -Jed!
Jed!
Du har orsakat stor skada.
Inget jag inte kan reparera, än så länge.
Vad hände med Jed? Med mina vänner?
De sover i sina sängar, men de är inte trygga. Ingen är det.
Inte förrän Virveln är död.
Kan jag hjälpa dig?
Ja. Jag söker en bok.
Vi har alla böcker som nånsin skrivits, och de som inte ännu skrivits.
Jag söker historien om mitt liv,
om det hade varit annorlunda.
Jag har detaljerade beskrivningar av sovares drömmar.
Nej, tack. Jag har drömt tillräckligt.
Jag vill läsa om det liv jag inte levt.
Jag är inte säker på att vi har de volymerna.
Om ni har alla böcker som skrivits,
och alla som kommer att skrivas, måste den finnas här nånstans.
Här är jag.
Är du Unity Kincaid?
Är Rose Walker ditt barnbarnsbarn?
Ja.
Hur känner du Rose?
Döden är inte alltid så illa.
Du kan stanna här om du vill.
Min korp var en gång en dödlig.
Vänta! Sir!
Gilbert? Vad gör du här?
Det är Fiddler's Green.
Är du en dröm?
Ja.
Jag lämnade min post här för att uppleva att vara människa.
Ett liv som jag nu ödmjukt erbjuder i utbyte mot ditt.
Det går tyvärr inte.
För att världarna ska kunna leva,
måste Virveln dö.
Vad är det då för poäng med en virvel?
Varför finns vi?
Ärligt talat…
Jag har en teori.
När en människa är i centrum av Drömvärlden,
är det inte för att påminna oss om att vi finns på grund av drömmarna,
och inte tvärtom?
Mänsklighetens mirakel borde alltid vara mer levande för oss
än makt.
Jag kan inte straffa dig för att du lämnade Fiddler's Green.
Men det är dags att återgå till din befattning.
Det är en ära, sir.
Det var inte min mening att överge min uppgift.
Vad var din uppgift? Vem var du?
Kära du, Fiddler's Green är inte en "vem?" utan en "var?".
Jag var inte en person. Jag var en plats.
Och efter din död,
om du stannar i Drömvärlden, besök mig.
Vandra på mina ängar och i mina gröna gläntor.
Vila under mina träd.
Farväl, Rose Walker.
Det var ett nöje att vara människa med dig.
Jag vill inte ta ditt liv.
Men vi har alla ett ansvar och det här är mitt.
Jag beklagar.
Gör det.
Allt för att rädda min bror och mina vänner.
Jag är redo.
Herre, sluta.
Unity?
Det här är Unity Kincaid.
Jag är Roses mormorsmor.
Enligt den här boken var det meningen att jag skulle vara Virveln.
Men när du blev tillfångatagen och utlåst ur Drömvärlden,
gavs det ödet till mina släktingar.
Jag förstår inte.
Du är inte så smart.
Kom, Rose.
Sträck dig långt ner inom dig
och ge mig det som gör dig till Virveln.
Men hur?
Du drömmer, raring.
Vad som helst är möjligt.
Det här?
Tack, Rose.
Jag är Virveln nu, Drömkungen, som jag borde ha varit för länge sen.
Så låt mitt barnbarnsbarn vara i fred.
Unity?
Vad hände?
Du dog. Så att Rose skulle få leva.
Jag är så ledsen.
Nej, var inte det. Det är inte jag.
Det var meningen att jag skulle dö för länge sen.
Om jag hade gjort det,
skulle jag inte ha träffat min man,
och vi hade aldrig fått vår vackra flicka,
och du skulle aldrig ha blivit född.
Har pappan till ditt barn gyllene ögon?
Har aldrig sett såna ögon.
Det har jag.
Farväl, Rose-raring.
Mr Holdaway ser till att du och Jed har allt ni behöver.
Du och din bror är barn till de Ändlösa.
Ni har lidit nog.
Du får lämna den här platsen.
Farväl, Rose.
Han är stark. Han släpper inte fingret.
Han är perfekt.
Vi gör väl det här tillsammans?
Det gör vi redan. Eller hur, lilla vän?
Jag är din tant Rose. Och här är din kusin, Jed.
Hej, lilla bebis.
Har du bestämt ett namn?
Jag tänkte döpa honom efter Hector, men…
…det finns bara en Hector.
Den här bebisen förtjänar ett eget namn.
Har du märkt att folk bara använder ens namn
när man är i trubbel?
Rose?
Det är sant.
Så länge du inte har ett namn, kan du inte hamna i trubbel.
Min tur.
Var beredda. Han är jättesöt.
Vi är redo.
En i taget.
Kom igen.
Älskling, det var bara en dröm.
Hur mår de?
Bra.
De får åka härifrån ikväll och så åker vi hem imorgon.
Så snart?
Till New Brunswick.
Är det nära New York?
Mindre än en timme. Hur så?
Jag vet inte, jag hade en dröm
och nu funderar jag på att sälja huset och flytta tillbaka.
Vi köper huset.
Lust.
Jag står i mitt galleri och håller i ditt sigill.
Prata med mig.
Nämen, söta Dröm. Vilken överraskning.
-Nästan en stor händelse. -Bra.
Jag kommer in.
Gör du?
Naturligtvis.
Du är alltid välkommen i mina kamrar.
Vad fint att se dig.
Önskar du nåt?
Jag vill inte ha nåt av dig, förutom några svar.
Är det här ett test?
Unity Kincaid skulle ha varit Virveln i den här eran.
Men nån utnyttjade min fångenskap
och avlade ett barn med henne,
i full vetskap om att det skulle bli Virveln
och att jag måste döda det.
Var det så uppenbart?
Nej.
Du dolde dina spår väl.
Det är beröm för att komma från dig.
Vad var din mening?
Att jag skulle spilla familjeblod?
Med allt som det innebär?
Den här gången fungerade det nästan.
Mitt syskon.
Vi, de Ändlösa, är tjänare till de levande, inte deras herrar.
Vi finns enbart för att de vet djupt i sina hjärtan att vi finns.
Vi manipulerar dem inte.
Snarare så manipulerar de oss.
Och du och Förtvivlan
och stackars Delirium borde komma ihåg det.
Ställ till det för mig eller de mina igen och ni är inte längre min familj.
Tror du att du är stark nog att sätta dig emot mig?
Mot Döden?
Mot Öde?
Nej.
Kom ihåg det nästa gång du vill lägga dig i.
Stackars Dröm.
Jag irriterade dig verkligen den här gången.
Nästa gång blir det blodvite.
Herre.
Förlåt att jag stör men…
Vad är fel?
Det är en bra sak.
En ny bok dök upp i biblioteket i morse, skriven av Rose Walker.
Och hur är den?
Ni kanske inte gillar beskrivningen av kungen i boken, men…
Jag älskade den.
Hon är dotter till de Ändlösa med en historia att berätta.
Rosie, skicka den.
Den är bra.
Kom och ät. Middagen är här. Kom.
TACK FÖR BIDRAGET
Gör ni nya mardrömmar som ersätter Gault och Corinthian?
Världen behöver ingen ny Corinthian.
Faktiskt…
…kan du bevara den här på en trygg plats?
Jag slutför en dröm.
Då ska jag låta er vara.
Lucienne.
Vill du inte hälsa?
Du ser fantastisk ut, Gault.
Tack, Lucienne.
Får jag fråga vad som fick dig att ändra dig?
Jag har inte rätt att återvända efter över ett århundrade
och tro att det var som när jag lämnade det.
Lucienne försökte säga det.
Du också.
Men nu lyssnar jag.
Eller försöker.
Nya drömmar.
Nya mardrömmar.
En ny tid.
Tack, sir.
Jag kan bli kvar här ett tag.
Kan du ta hand om saker och ting medan jag jobbar?
Med nöje, sir.
Ers Majestät.
Ska jag kalla på tjänarna så att de klär på er?
Flera demonstrider planeras för att roa er.
Jag vet inget jag avskyr mer.
I så fall vill lord Asasel säga nåt.
Det skulle vara det då.
Då ska jag vara kortfattad.
Asasel, så likt dig att komma oinbjuden.
Jag kommer på helvetets samlade herrars befallning.
Har ni lyckats hålla sams länge nog för att samlas?
Det har vi, mot er fiende, vår fiende, Dröm av de Ändlösa.
Helvetets arméer står till förfogande om ni vill slå till.
Vill ni invadera Drömvärlden?
Om ni beordrar det.
Och sen kanske Vakenvärlden?
Och en dag även Silverstaden.
Precis.
Eftersom vi inte kan lämna helvetet,
kan vi lika gärna utvidga gränserna tills helvetet är allt som finns.
Du har gett oss mycket att tänka på.
Jag ber er att göra mer än tänka.
Generalerna kräver handling.
Gör de?
Då ska jag handla. Säg det åt dem.
Utmärkt.
Farväl, Ers Majestät.
Han är opålitlig.
Men han har inte fel.
Får jag fråga vad ni tänker göra?
Nåt som jag aldrig gjort förut.
Nåt som kommer att göra Gud rasande…
…och få Morpheus på knä.
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis