‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫אנו מתחילים…‬
‫בעולם הערות,‬
‫שהאנושות מתעקשת לכנותו "העולם האמיתי",‬
‫כאילו לחלומות‬ ‫אין כל השפעה על ההחלטות שלכם.‬
‫אתם, בני התמותה, עובדים,‬
‫אוהבים, נלחמים,‬
‫כאילו רק לחיי הערות יש משמעות.‬
‫אבל יש חיים אחרים הממתינים לכם‬ ‫כשאתם עוצמים את העיניים…‬
‫ונכנסים לממלכה שלי.‬
‫כי אני הוא מלך החלומות…‬
‫והסיוטים.‬
‫כשעולם הערות מותיר אתכם במצוקה ומותשים,‬
‫השינה מביאה אתכם הנה‬
‫למצוא חופש והרפתקאות.‬
‫להתמודד עם הפחדים והפנטזיות שלכם‬
‫בחלומות ובסיוטים שאני יוצר…‬
‫ושאני חייב למשול בהם,‬
‫אחרת יכלו וישמידו אתכם.‬
‫אלה הם ייעודי ותפקידי.‬
‫או שהיו,‬
‫עד שעזבתי את ממלכתי בעקבות סיוט סורר.‬
‫אדוני… אתה תחזור, נכון?‬
‫ומדוע שלא אחזור, לוסיאן?‬
‫אני לא יודעת, תחושה מבשרת רעות.‬
‫אתה רב עוצמה כאן, בממלכה שלך,‬
‫אבל נדיר שחלומות שורדים בעולם הערות.‬
‫לעומת זאת נדמה שסיוטים משגשגים שם.‬
‫תתעורר, אדוני, הגענו. פואני ריג.‬
‫כבר?‬
‫כנראה נרדמתי.‬
‫תודה.‬
‫- פרק 1: שנת ישרים -‬
‫- 1916 - ויץ' קרוס, אנגליה -‬
‫אחר הצהריים טובים, ילד.‬ ‫שמי ד"ר ג'ון הת'אוויי.‬
‫מהמוזאון המלכותי?‬
‫באת לפגוש את המגוס?‬
‫באתי לפגוש את מר רודריק ברג'ס.‬
‫אבא אוהב שקוראים לו מגוס. כלומר, מכשף.‬
‫כאן באפלה.‬
‫המגוס יקבל את אורחו בחדר העבודה, אלכס.‬
‫כן, מר סייקס.‬
‫באת להצטרף למסדר של אבא?‬
‫מסדר התעלומות העתיקות.‬
‫ד"ר הת'אוויי, איזה עונג לא צפוי.‬
‫אלכס, תה לאורח שלנו.‬
‫שב, בבקשה. אתה בוודאי תשוש מהמסע.‬
‫תודה.‬
‫אני מניח שחזרת בך?‬
‫אחרי הפגישה שלנו במוזיאון…‬
‫אני יודע מה אמרתי.‬
‫הבוקר קיבלתי מברק.‬
‫הבן שלי, אדמונד,‬
‫המשחתת שלו טובעה בשבוע שעבר, ליד יוטלנד.‬
‫תנחומיי, דוקטור.‬
‫אם כך, אנחנו מחוברים‬
‫ביגוננו, אתה ואני.‬
‫כפי שאתה יודע,‬ ‫לא מזמן איבדתי את בני רנדל בגליפולי.‬
‫סלח לי, אני…‬
‫הבנתי שרנדל היה בנך היחיד.‬
‫רנדל היה בבת עיני.‬
‫כל זה היה אמור להיות שלו.‬
‫אז מה, הבאת אותו, את ה"מודלין גרימואר"?‬
‫אם אתן לך את הספר…‬
‫האם באמת תוכל…‬
‫לשבות את מלאך המוות?‬
‫כן.‬
‫בעזרת הלחשים שמופיעים בספר הזה‬
‫נוכל להכריח את המוות להחזיר לנו את הבנים.‬
‫אדמונד שלך ורנדל שלי יחיו שוב.‬
‫זה בסדר, ד"ר הת'אוויי. הנה.‬
‫הלילה נשיג את מה שאיש לפנינו אף לא ניסה.‬
‫נזמן ונכלא את המוות.‬
‫כאן באפלה.‬
‫- ברלין, גרמניה -‬
‫קורינתי.‬
‫הברואים שלי נשארים בחלימה.‬
‫הם לא מהלכים בין החיים‬ ‫והורגים בני תמותה להנאתם.‬
‫לא לשם כך בראת אותי?‬
‫מדוע עלינו להגביל את עצמנו‬ ‫למוחות הישנים שלהם?‬
‫כאן, בעולם הערות, אי אפשר לעצור אותנו.‬
‫אין דבר שמונע מאיתנו לקחת‬
‫כל אחד וכל דבר שנרצה.‬
‫אבל יש.‬
‫אדוני…‬
‫בבקשה, לא.‬
‫לא, אני מתחנן.‬
‫בבקשה…‬
‫כאן באפלה.‬
‫אני נותן לך מטבע עשוי אבן.‬
‫כאן באפלה.‬
‫אני נותן לך סכין שהועלה מתחת לגבעות,‬
‫ואני נותן לך דם מוורידיי.‬
‫כאן באפלה.‬
‫אני נותן לך שיר שגנבתי מהאדמה‬
‫ואני נותן לך נוצה‬
‫שנעקרה מכנף מלאך,‬
‫כדי שתעלה אותך לשמיים.‬
‫כאן באפלה.‬
‫אני מזמן אותך עם רעל.‬
‫כאן באפלה.‬
‫אני מזמן אותך עם כאב.‬
‫כאן באפלה.‬
‫אני מפנה את הדרך, אני פותח את השערים.‬
‫כאן באפלה.‬
‫אני מזמן אותך בשמם של האלים העתיקים.‬
‫נמטר, אלאטו, מורקס… מבורים קורא לך.‬
‫הורוונדיל קורא לך.‬
‫אנחנו מזמנים אותך יחד. בוא!‬
‫אלכס.‬
‫אלכס!‬
‫תביא לי את השקיק.‬
‫אבל תיזהר.‬
‫אל תפרוץ את המעגל הכופת.‬
‫חול.‬
‫עכשיו את אבן החן. שם.‬
‫יפה.‬
‫הבה נראה אילו אוצרות נוספים יש לך בשבילנו.‬
‫הציפור!‬
‫אבא!‬ ‫-לא! תפסיק.‬
‫זוז.‬
‫נאפשר לאורח שלנו להתאושש‬
‫לפני שנמסור לו את הדרישות שלנו.‬
‫שומרים, תשגיחו עליו.‬
‫הייתי חסר כוח,‬
‫לכוד בגלל לחש שהגה חובבן‬
‫שלא היה אכפת לו איזה נזק גרם לעולם שלי‬
‫ולעולם שלו.‬
‫- לונדון, אנגליה -‬
‫כי למחרת בבוקר היו ישנים אחדים…‬
‫יוניטי.‬
‫…שלא הצליחו להתעורר.‬
‫יוניטי.‬
‫קומי עורי, נמנמנית.‬ ‫הרי לא נרצה שתאחרי לבית הספר, נכון?‬
‫אהובה? תתעוררי. יוניטי?‬
‫מה קרה?‬ ‫-תתקשרי לרופא.‬
‫הלו, מרכזנית.‬
‫מחלת התרדמה, כפי שנקראה,‬
‫השפיעה על קרוב למיליון גברים, נשים וילדים‬
‫בכל עיר, עיירה וכפר בעולם.‬
‫סייקס! אלכס!‬
‫בוקר טוב, מגוס.‬
‫אני מכיר אותך?‬
‫לא, אבל אני מכיר אותך היטב, רודריק,‬
‫ואת הישות שכלאת במרתף שלך.‬
‫אז מה, זו סחיטה? סחטנות.‬
‫בכלל לא. באתי לעזור לך.‬
‫תזדקק לכל העזרה שתוכל לקבל.‬
‫יש יתרונות בהחזקת אחד מהאינסופיים בקרבתך.‬
‫האינסופיים?‬
‫חשבת שהשליטה נמצאת רק בידי מוות?‬
‫לבעלי החרמש יש משפחה, אתה יודע.‬
‫תשוקה, גורל, ייאוש.‬
‫אז מי נמצא אצלי?‬
‫חלום.‬
‫מה הטעם באל ששולט בחלומות?‬
‫לא אל.‬
‫יותר מאל.‬
‫ובני אדם לא נשלטים בידי החלומות שלהם?‬
‫לקחת את כלי הכהונה שלו?‬
‫את אבן האודם, את השקיק ואת הקובע?‬
‫הם יכולים להקנות לך חלק מהכוח שלו.‬
‫להאריך את תוחלת החיים שלך,‬ ‫לאפשר לך לתמרן אחרים.‬
‫אבל אתה חייב לוודא שהוא לעולם לא יימלט.‬
‫המעגל הכופת שלם.‬
‫המעגל לא יספיק.‬
‫אתה חייב להתקין כדור זכוכית בתוך המעגל‬
‫כדי שיכיל את הביטוי הפיזי של חלום.‬
‫אין להרשות לאיש להירדם בנוכחותו,‬ ‫אף לא לאחד,‬
‫כי אז הוא יימלט אל תוך חלומותיך.‬
‫וזה לא רצוי.‬
‫יש כדורי "מסע מזורז".‬
‫- מסע מזורז -‬
‫ממריצים שנתנו לחיילי החפירות‬ ‫כדי שיישארו ערים.‬
‫תדאג שהשומרים שלך ייקחו אותם תמיד.‬
‫למה אתה עוזר לי? מה הוא בשבילך?‬
‫אפשר לומר שהוא יצר את מה שאני היום.‬
‫אם הוא ישתחרר, הוא עלול לקחת הכול בחזרה.‬
‫צופים בנו.‬
‫מה? אין פה אף אחד.‬
‫תצטרך להתמודד עם זאת.‬
‫שמה ג'סאמי.‬
‫היא שייכת לו.‬
‫בהצלחה רבה… לשנינו.‬
‫אראה אותך שוב?‬
‫תקווה שלא.‬
‫אתם יכולים ללכת.‬
‫אתה ער?‬
‫אתה מקשיב?‬
‫אני יודע מי אתה…‬
‫חלום מהאינסופיים.‬
‫לכדתי אותך בהתאם לחוקי המגיה.‬
‫אבל לא אותך רציתי.‬
‫רציתי את מוות כדי שיוחזר לי בני רנדל,‬
‫שמת במערכת גליפולי.‬
‫אם תחזיר לי אותו, חי ושלם,‬
‫אשחרר אותך.‬
‫האם זה בכוחך, אל החלומות?‬
‫אני מניח שלא.‬
‫אם כך, מה אתה יכול לתת לי?‬
‫אם אשחרר אותך,‬ ‫אם אבטיח להחזיר לך את החפצים שלך.‬
‫מה, כוח? עושר? אלמוות?‬
‫אתה לא יכול להציע לי כלום?‬
‫כרצונך.‬
‫ועד שתהיה מוכן לדבר,‬
‫איהנה מהמתנות שכבר נתת לי.‬
‫יום אחר יום, הוא התחנן למתנות‬
‫שהמין האנושי לא נועד לקבל,‬ ‫ושלא אני הוא זה שיכול להעניק אותן.‬
‫לכן המשכתי לשתוק.‬
‫וכעבור עשר שנים…‬
‫תיהנה.‬ ‫-כמובן.‬
‫…אף כי נוכחותי שם נותרה סודית…‬
‫- 1926 - ויץ' קרוס, אנגליה -‬
‫אבן האודם, החול והקובע שלי‬ ‫הקנו נעורים ושגשוג‬
‫לרודריק ברג'ס ולחסידיו.‬
‫תיהנו.‬
‫אבל בשאר העולם…‬
‫- טרגדיות של מחלת התרדמה:‬ ‫מוח מעוות, גוף שבור -‬
‫הסבל נמשך.‬
‫אלכס.‬
‫אתה אמור לעבוד, לא לקרוא.‬
‫שאבא שלך לא יתפוס אותך.‬
‫ערב טוב.‬
‫סליחה, חוששני שאין עוד מקום בפנים הערב.‬
‫אבל אם תחזרו מחר…‬ ‫-חיכינו בחוץ שעות. אנחנו לא הולכים.‬
‫אבל חוששני שהמגוס עומד על כך.‬
‫המגוס עומד על כך?‬
‫ולמה אתה מדבר בשם המגוס? מי אתה, לעזאזל?‬
‫הוא הבן של המגוס.‬
‫מטומטם שכמוך.‬
‫וגם הוא מחולל כשפים.‬
‫נכון?‬
‫אתה רוצה שהוא יטיל עליך קללה?‬ ‫יכשף אותך ואת כל הילדים שלא נולדו לך?‬
‫לא? אז כדאי שתלכו, ברגע זה.‬
‫עדיין נוכל לחזור מחר?‬ ‫-הם יוכלו?‬
‫כן. אם יביאו מזומן.‬
‫טוב, שמעתם אותו. מזומן בלבד.‬
‫עכשיו, תסתלקו.‬
‫תודה רבה.‬
‫לא היית זקוק לעזרה.‬
‫אני בטוחה שאתה יודע לכשף, נכון?‬
‫אני לא יודע שום דבר, בעצם.‬
‫זה לא נכון.‬
‫אתה חזק יותר מכפי שאתה יודע.‬
‫אתה יכול לקחת אותי אל המגוס.‬
‫אני לא נשאר שם עם הדבר הזה‬ ‫שנייה אחת יותר ממה שאני חייב.‬
‫אי אפשר להשאיר אותו שם לבד.‬ ‫- למה לא? הוא בכלוב שלו, לא?‬
‫לפעמים אני תוהה בקשר לתפקיד הזה.‬
‫באמת, "לפעמים"?‬
‫אין לי…‬ ‫-בוקר.‬
‫ראית את נואל ואת מוריס?‬ ‫-לא.‬
‫הם מאחרים בחצי שעה כמעט.‬
‫אני יכול… להשגיח עליו‬
‫עד שהם יגיעו, אם אתם רוצים ללכת.‬
‫נתראה מחר.‬ ‫-תודה, אלכס.‬
‫שלום.‬
‫אני אלכס. הבן של המגוס.‬
‫אני לא יודע אם אתה יכול לדבר‬
‫או אפילו להבין אותי, אבל…‬
‫רציתי רק לשאול…‬
‫אתה בסדר שם?‬
‫לא, ברור שלא.‬
‫אני מצטער על כל זה.‬
‫הוא לא אדם רע, אבא שלי, הוא רק…‬
‫אתה מבין, אילו יכולת להחזיר את רנדל,‬
‫או רק לתת לו משהו, כל דבר.‬
‫או אפילו רק לדבר איתו.‬
‫אני בטוח שהוא היה משחרר אותך.‬
‫אתה מבין, אני… הייתי משחרר אותך‬
‫אילו יכולתי.‬
‫היית משחרר אותו?‬
‫מה עשית שם למטה?‬ ‫-שום דבר.‬
‫תכננת את הבריחה שלו, נכון? קשרת קשר נגדי?‬
‫לא, אבא.‬
‫מה הוא אמר לך?‬ ‫-הוא לא אמר כלום.‬
‫אתה יודע מה יקרה אם תשחרר אותו?‬
‫לא אשחרר, מגוס. אני מבטיח.‬
‫הוא ישחט אותך.‬
‫הוא ישחט את כולנו. זה מה שאתה רוצה?‬
‫כן? אתה רוצה למות, אלכס? כן?‬
‫כי אם אתה רוצה, זה קל יחסית.‬
‫לעזאזל.‬
‫רודי?‬
‫מה העניין? מה קרה?‬
‫זו ג'סאמי.‬
‫מי זו ג'סאמי?‬
‫אני מנסה לירות בציפור הארורה כבר עשר שנים.‬
‫לא ייתכן שזו אותה ציפור, נכון?‬
‫הוא אמר לך להגיד את זה? כן?‬ ‫-לא, אבא. הוא לא אמר כלום.‬
‫תוכיח לי.‬
‫תירה בציפור המחורבנת.‬
‫את'ל.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫להזעיק את מכבי האש?‬ ‫-אנחנו מכבי האש. לך.‬
‫מטומטם. יכולת לנפץ את הזכוכית.‬
‫נקו את הלכלוך.‬
‫האכזריות של שוביי העידה על עולם‬
‫שהחלומות שבו, בהיעדרי,‬ ‫נעשו אפלים עוד יותר.‬
‫עולם ששוב תפרוץ בו מלחמה בקרוב.‬
‫- 1926 - לונדון, אנגליה -‬
‫- בית חולים מרלנס -‬
‫עולם שעדיין ניגף מפני מחלה שהרופאים כינו…‬
‫אנצפליטיס לתרגיקה.‬
‫אני רק רוצה לישון, בבקשה.‬
‫היו שהתחננו לשינה שלא באה.‬
‫אחרים חיו בסהרוריות בלתי פוסקת.‬
‫רובם ישנו בלי להתעורר.‬
‫סליחה, אדוני.‬
‫- קומץ עפר -‬
‫מה אתה קורא?‬
‫חוששני שאני הרבה יותר ישן מאשר קורא כרגע.‬
‫קראת את "גופים נתעבים"?‬
‫זה ישאיר אותך ער.‬
‫את בסדר?‬
‫אני בהיריון.‬
‫חדשות נהדרות.‬
‫הוא רוצה שאיפטר מהתינוק.‬
‫למעשה, הוא… מתקשר לרופא ברגע זה.‬
‫אני אהיה בסדר.‬
‫זו לא הבעיה שלך.‬
‫מה העניין? מה קרה?‬
‫היא לקחה הכול.‬
‫את הקובע, את השקיק,‬ ‫את אבן האודם, את הגרימואר‬
‫ו-200,000 במזומן.‬
‫היא לקחה הרבה יותר מזה.‬
‫תמצא אותה. תחזיר אותה לכאן עכשיו.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫לבדוק עד כמה חלום מהאינסופיים‬ ‫רוצה לצאת מהכלוב שלו.‬
‫האישה שחיה איתי עזבה‬
‫ושדדה את הוני.‬
‫היא שדדה גם אותך.‬
‫היא לקחה את הקובע,‬ ‫את החול ואת אבן האודם שלך.‬
‫אני יכול לפתוח את זה, ותוכל לרדוף אחריה…‬
‫אם תיתן לי מה שאני מבקש.‬
‫עושר, נעורים, אלמוות.‬
‫אתה אל. הדברים האלה הם לא כלום בשבילך.‬
‫אתה לא רוצה את כלי הנשק ואת החופש שלך?‬
‫דבר אליי!‬
‫קדימה! דבר אליי!‬ ‫-זה בסדר, אבא.‬
‫זוז ממני.‬
‫אילו היית לי איזשהו בן…‬
‫לו רנדל היה חי היום…‬
‫לו רנדל היה חי, הוא היה שונא אותך כמוני.‬
‫אדוני?‬
‫לעולם לא תצא משם.‬
‫לעולם לא.‬
‫אדוני, אתה שומע אותי?‬
‫אדוני?‬
‫הוא לא זז. האם הוא…‬
‫הוא מת.‬
‫אל תעשה את זה.‬
‫הוא יהרוג אותנו.‬
‫מה אביך היה אומר?‬
‫אני צריך לחשוב.‬
‫אדוני?‬
‫אתה בסדר?‬
‫אבא שלי, הוא…‬
‫הוא מת.‬
‫אני מצטער מאוד, אדוני.‬
‫אני מצטער, אלכס.‬
‫מתוך האובדן נולדה אהבה חדשה,‬
‫ונולדו גם חיים חדשים.‬
‫כי כעבור תשעה חודשים ילדה את'ל קריפס בן.‬
‫אימא שלי נהגה לומר שאם אהיה טובה,‬
‫כשאלך לישון, יבוא איש‬
‫ויזרה חול בעיניים שלי.‬
‫יגשים את כל החלומות שלי.‬
‫אבל הסנדמן לא יגיע.‬
‫מרגע זה ואילך, ג'וני,‬
‫אתה ואני נצטרך‬ ‫להגשים בעצמנו את החלומות שלנו.‬
‫ושום דבר ואף אחד לא יעמוד בדרכנו.‬
‫מה שלומו היום, רוג'רס?‬
‫אין לי מושג, אדוני.‬
‫הזיז את היד שלו הבוקר. את יד ימין.‬
‫אלוהים.‬
‫אלכס?‬
‫שלום.‬
‫זה החבר שלי, פול.‬
‫פול, זהו אורחנו בעל כורחו.‬
‫תראה, פול ואני דיברנו,‬
‫ואם אשחרר אותך,‬
‫אתה מבטיח לא לפגוע בנו?‬
‫אם תוכל רק לדבר איתנו.‬
‫אתה רואה, אמרתי לך.‬
‫אני אומר לך, אתה חייב להמשיך לנסות.‬
‫תראה לו שהוא יכול לבטוח בך.‬
‫תראה לו שאתה רציני.‬
‫אני באמת רציני.‬
‫אם רק תבטיח שלא תפגע בי או בפול,‬
‫אני אשחרר אותך.‬
‫הייתי צריך להאמין לו בפעם הזאת?‬
‫האם הייתי צריך לסלוח לו‬ ‫על שרצח את העורב שלי?‬
‫אולי.‬
‫אבל בסופו של דבר…‬
‫לא יכולתי.‬
‫יכולתי לבקש ממך עושר או כוח, כמו אבי.‬
‫אבל הדבר היחיד‬ ‫שרציתי אי פעם הוא להשתחרר ממך.‬
‫אני בטוח שגם אתה רוצה את זה.‬
‫אלכס, יקירי, בבקשה.‬
‫קח אותי למעלה, פול.‬
‫לא ארד לכאן שוב.‬
‫דרקולה שלנו כאן לא זז מילימטר.‬
‫למה את קוראת לו דרקולה?‬ ‫-כי אני חושבת שהוא ערפד.‬
‫מה אתה חושב שזה?‬
‫אני משתדל לא לחשוב.‬
‫את יודעת על מה אני חושב?‬
‫על מיורקה.‬
‫עוד ארבעה ימים אהיה על החוף.‬
‫- שמש, ים וחול -‬
‫מסריח מקרם שיזוף.‬ ‫-ממזר בר מזל.‬
‫פעם הייתי בחופשה בקורפו.‬
‫פגשתי בחור חתיך בבית המלון בבוקר…‬
‫- רצף הזכיות של משפחת קינקייד נמשך.‬ ‫"לא נמכור!" -‬
‫פרד!‬
‫פרד, תפסיק! אתה… פרד!‬
‫אל תזוז! תישאר במקומך!‬
‫מה יש לו בידיים?‬
‫תפתח את הידיים, עכשיו!‬
‫פול?‬
‫שלום לך. מנין באת?‬
‫שלום.‬
‫זה אתה.‬
‫אתה… אתה חופשי.‬
‫נכון.‬
‫ויש לך מושג איך זה היה?‬
‫להיות כלוא בכלוב במשך יותר מ-100 שנים?‬
‫אתה מבין את הנזק שגרמת לעולם שלך?‬
‫אני מצטער. אני… לא ידעתי. בבקשה.‬
‫העונש שלך, אם כן, יהיה מתנה.‬
‫אתן לך את זה,‬
‫מתנת… השינה… הנצחית.‬
‫אלכס. אלכס, תתעורר, בבקשה.‬
‫יותר מ-100 שנים של שינה מיוסרת,‬
‫של חלומות ושל סיוטים שמשתוללים ללא שליטה,‬
‫הגיעו לקצן.‬
‫הוא חופשי.‬
‫הוא יצא מהכלוב.‬
‫אז לצערי, אני חייב לברוח.‬
‫ולא אפסיק עד שאעצב מחדש את העולם הזה‬
‫כך שייראה בדיוק כמוני.‬
‫אדוני.‬
‫אוי ואבוי.‬
‫אדוני.‬
‫זו אני.‬
‫לוסיאן.‬
‫אתה בבית, אדוני.‬
‫כן.‬
‫סלח לי, אדוני, אבל… הממלכה,‬
‫הארמון…‬
‫הם שונים מכפי שהשארת אותם.‬
‫מה קרה כאן?‬
‫מי עשה את זה?‬
‫אדוני, אתה החלימה,‬
‫החלימה היא אתה.‬
‫כיוון שנעדרת זמן רב כל כך,‬
‫הממלכה החלה… להתנוון‬
‫ולהתפורר.‬
‫והתושבים?‬
‫צוות הארמון?‬
‫לצערי רובם…‬
‫עזבו.‬
‫עזבו?‬ ‫-אחדים הלכו לחפש אותך.‬
‫והאחרים?‬
‫הם חשבו, אולי, שנמאס לך מחובותיך.‬
‫ו…?‬ ‫-מה?‬
‫נטשתי אותם?‬
‫האמון שלהם בי היה מועט כל כך?‬
‫הנתינים שלי לא מכירים אותי?‬
‫אם יורשה לי, אדוני,‬
‫זו לא הפעם הראשונה שאחד מהאינסופיים פשוט…‬
‫די.‬
‫לא ארשה שחלומות וסיוטים‬ ‫ייזונו מעולם הערות.‬
‫אחזיר את כולם.‬
‫הקמתי את הממלכה הזאת פעם אחת, לוסיאן,‬
‫אקים אותה פעם נוספת.‬
‫ידעתי שתחזור.‬
‫חייבים לשקם את החלימה.‬
‫אתה רוצה שאהרוג את מלך החלומות?‬
‫את צריכה רק לבטוח בי.‬
‫לא משנה מה קורה, איך שזה לא קורה,‬
‫החלומות שלך מתגשמים.‬
‫אחי מדאיג אותי.‬
‫אני זקוק לעזרתך.‬ ‫אם חלומות ייעלמו, אז כך גם האנושות.‬
‫אתה חייב לעשות משהו.‬
‫שיהיה! בוא נלך לגיהינום.‬
‫איזה כוח יש לחלומות בגיהינום?‬
‫סיוטים לא שייכים לעולם הערות, קורינתי.‬
‫מסתבר שאני מתאים לשם.‬
‫אוכל להביא לך משהו שאתה משתוקק לו?‬
‫הממלכה שלך היא זכותי מלידה.‬
‫תוכל להעלות בדעתך את הנזק שהוא יוכל להסב?‬
‫אתה חושב שחלומות לא יכולים למות? בוא נגלה.‬
‫בוס!‬ ‫-עדיין עימנו, חלום?‬
‫חלומות פאקינג לא מתים.‬
‫תרגום כתוביות: הדסה הנדלר‬