‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫- פרק 6: צליל כנפיה -‬
‫זהירות!‬
‫סליחה, בנאדם. אבל תפיסה יפה.‬
‫תודה.‬
‫פרנקלין.‬
‫קדימה, פרנקלין. למה אתה מחכה?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אני מאכיל את היונים.‬
‫"מה יקרה אם תעשה את זה יותר מדי?‬
‫היונים ישמינו."‬
‫זה מ"מרי פופינס". צפית בסרט?‬
‫לא.‬
‫טוב, אז מה קרה?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אני רואה שיש בעיה. כלומר, תראה אותך.‬
‫יושב פה, מבואס, מאכיל יונים.‬
‫זה לא מתאים לך.‬
‫לא. אולי זה לא מתאים לי.‬
‫אני לא יודע מה קרה, אבל…‬
‫את צודקת.‬
‫יש בעיה.‬
‫כשהם לכדו אותי, הייתה לי רק מחשבה אחת.‬
‫נקמה.‬
‫זה לא היה מספק כמו שחשבתי שזה יהיה.‬
‫בינתיים, הממלכה שלי התפרקה.‬
‫הכלים שלי נגנבו מזמן והתפזרו לכל עבר.‬
‫אז יצאתי למסע כדי למצוא אותם.‬
‫ומצאתי אותם.‬
‫יש לי יותר כוח עכשיו‬ ‫מכפי שהיה לי זה יובלות.‬
‫ויחד עם זאת…‬
‫אתה פה, מאכיל את היונים.‬
‫את מבינה, עד אז,‬
‫הייתה לי משימה אמיתית.‬
‫מטרה מעבר לתפקיד שלי, ופתאום זה נגמר ו…‬
‫הרגשתי מאוכזב.‬
‫מדוכדך.‬
‫מרוקן.‬
‫זה הגיוני?‬
‫הייתי כל כך בטוח‬ ‫שברגע שאשיב לי הכול ארגיש טוב.‬
‫אבל אני מרגיש רע יותר מאשר כשהתחלתי.‬
‫אני מרגיש כמו…‬
‫כלום.‬
‫הנה.‬
‫שאלת.‬
‫יכולת לקרוא לי, אתה יודע.‬
‫לא רציתי להדאיג אותך.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫אגיד לך משהו, חלום.‬
‫ואני אגיד את זה רק פעם אחת,‬ ‫אז כדאי לך להקשיב.‬
‫אתה ההתגלמות דמוית האדם המטופשת ביותר,‬
‫הכי מרוכזת בעצמה והכי מעוררת רחמים‬
‫במישור הזה ובכל אחד אחר.‬
‫אתה מרחם על עצמך כי המשחק הקטן שלך הסתיים‬
‫ואין לך הביצים לצאת ולחפש משחק חדש.‬
‫אתה גרוע כמו תשוקה.‬
‫לא, גרוע יותר.‬
‫לא עלה בדעתך שאני עלולה לדאוג בגללך?‬
‫לא חשבתי שאת…‬ ‫-בדיוק.‬
‫לא חשבת.‬
‫זהירות!‬
‫וואו.‬
‫את טובה בדיוק כמו… החבר שלך.‬
‫הוא לא חבר שלי. הוא אחי. והוא אידיוט.‬
‫אני רק מאכיל את הציפורים.‬
‫תקשיב, אני לא יכולה להישאר פה כל היום.‬ ‫יש לי עבודה.‬
‫אתה יכול לבוא איתי אם אתה רוצה,‬ ‫או להישאר פה ולזעוף.‬
‫אני מניח שאבוא איתך.‬
‫אל תעשה לי טובות.‬
‫סליחה, לפני שאת הולכת,‬ ‫אוכל אולי להתראות איתך שוב?‬
‫בטח, פרנקלין. אנחנו נתראה שוב.‬
‫ברצינות?‬
‫בקרוב.‬
‫טוב, מגניב.‬
‫כן, רק אקח את המספר שלך ו…‬
‫רגע, איך ידעת מה…‬
‫בחייך, פרנקלין! אתה משחק או לא?‬
‫תראה!‬
‫טעים!‬
‫טוב, שניים בבקשה.‬
‫לא בשבילי, תודה.‬
‫זה בריא לך.‬
‫אני לא רעב.‬ ‫-תאכל מזה אחר כך.‬
‫רק אחד. תודה.‬
‫בבקשה. מתנה.‬ ‫-תודה.‬
‫תודה.‬
‫נחמד כל כך.‬
‫זה טעים.‬
‫מה?‬
‫את טובה איתם.‬
‫עם תפוחים?‬
‫עם בני אנוש.‬
‫ביס?‬
‫לא, תודה.‬
‫פגשת מישהו מהאחרים מאז שחזרת?‬
‫ואת?‬
‫הייתה לנו ארוחה משפחתית אחת כשנעדרת.‬
‫התאומים היו עליזים.‬
‫לפחות תשוקה.‬
‫בהיעדרי, אין לי ספק.‬
‫אני לא בטוחה.‬
‫אני חושבת שלתשוקה היה חסר היריב הקבוע‬
‫בצד השני של השולחן.‬
‫שמעתם מהאח האובד?‬
‫לא.‬
‫עדיין נעדר.‬
‫שניכם חסרתם לנו.‬
‫"מה שלומך, אחותי?‬
‫איך את מרגישה?"‬
‫שלומי טוב, חלום. תודה ששאלת.‬
‫מה שלומך, אחותי?‬
‫איך את מרגישה?‬
‫אחי מדאיג אותי.‬
‫ואני נהנית מהתפוח הזה.‬
‫אתה שומע את זה?‬
‫אני מכיר את היצירה הזו.‬
‫לא שמעתי אותה כבר 200 שנים.‬
‫בוא.‬
‫לא. אל תפסיק, בבקשה.‬
‫סליחה על הרעש.‬
‫זה לא רעש. זה שוברט.‬
‫תמשיך.‬
‫אני לא יכול. הוא לא סיים את זה.‬
‫יש לנו רק חלק זעיר.‬
‫סליחה, אני הארי.‬
‫אני יודעת מי אתה, הארי.‬
‫אתה יודע מי אני?‬
‫לא. עוד לא. בבקשה.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫אני יכול רק…‬
‫יש משהו שאני חייב לומר. אם זה בסדר.‬
‫כמובן.‬
‫"שמע ישראל, ה' אלוהינו, ה' אחד."‬
‫אני שמח שאמרתי את "שמע".‬
‫אבא שלי תמיד אמר‬ ‫שזה מבטיח לך מקום בגן עדן.‬
‫אם מאמינים בגן עדן.‬
‫אני נראה כל כך זקן.‬
‫כל כך ריק.‬
‫אז אני מת.‬
‫מה עכשיו?‬
‫עכשיו הזמן שלך לגלות, הארי.‬
‫אתה מוכן?‬
‫חשבתי שהוא מתוק. ואתה?‬
‫מתוק? אני לא יודע.‬
‫אולי.‬
‫אחותי…‬
‫כן?‬
‫כשלכדו אותי, הם לא חיפשו אותי.‬
‫הם חיפשו אותך.‬
‫כן, אני יודעת.‬
‫מה את עושה?‬
‫חולצת את הנעליים.‬
‫כדאי שתחלוץ גם אתה.‬
‫טוב לגעת באדמה בכפות רגליים יחפות.‬
‫זה מקרקע.‬
‫קדימה, אני לא רוצה לפספס את הבא בתור.‬
‫היי, סאם.‬
‫היי. סליחה. אני מכיר אותך?‬
‫אוי, לא.‬
‫לא.‬
‫אני צריך לדבר עם אשתי רק לשנייה.‬
‫סאם…‬
‫את לא מבינה.‬
‫כל המידע על הטיסה שלנו נמצא בטלפון שלי.‬
‫אני רק צריך לתת לה את הקוד.‬
‫אני ממש מצטערת, סאם.‬
‫אבל אנחנו בירח הדבש.‬
‫זמנך אזל.‬
‫סאם?‬
‫בוא, מותק.‬
‫סאם!‬
‫איך את עושה את זה?‬
‫את מה?‬ ‫-את זה.‬
‫מגיעה אליהם, אל כל אחד מהם?‬
‫יש לי עבודה ואני מבצעת אותה.‬
‫כשהדבר החי הראשון היה קיים, הייתי שם.‬
‫כשהדבר החי האחרון ימות‬ ‫ארים את הכיסאות על השולחן,‬
‫אכבה את האורות ו…‬
‫אנעל את היקום ואלך.‬
‫ואני לא מגיעה אל כולם.‬
‫יש יוצאים מן הכלל.‬
‫מד הטי.‬
‫ויש את הפרויקט המתמשך שלך.‬
‫מה שלומו אחרי כל הזמן הזה?‬
‫של מי? של הוב גדלינג?‬
‫אני לא יודע.‬ ‫נאלצתי להחמיץ את פגישתנו האחרונה.‬
‫אני בטוחה שהוא ישמח לראות אותך.‬
‫הם אף פעם לא להוטים לראות אותי.‬
‫זה לא מפריע לך?‬
‫האמת שנהגתי לחשוב‬ ‫שיש לי התפקיד הכי קשה במשפחה שלנו.‬
‫באמת?‬
‫הם פוחדים מארצות האינשמש,‬
‫אבל הם נכנסים לממלכה שלך בכל לילה ללא פחד.‬
‫ויחד עם זאת אני נורא בהרבה ממך.‬
‫זה היה בסדר בהתחלה.‬
‫למות ולחיות היו דברים חדשים,‬
‫ואנשים עשו אותם בהתלהבות‬ ‫שתמיד מתלווה אצלם לדברים חדשים.‬
‫ואחרי כמה זמן זה פשוט נעשה קשה יותר.‬
‫אבל המשכת.‬
‫חשבתי לוותר.‬
‫לפרוש.‬
‫זה היה לפני המון זמן, הרבה לפני העולם הזה.‬
‫זה ממש התחיל להשפיע עליי.‬
‫נעשיתי קשה ופריכה מבפנים.‬
‫אנשים מרגישים מרוצים מכך שנולדו‬ ‫כאילו הם עשו את זה בעצמם.‬
‫אבל הם נעשים נסערים ופגועים ומזועזעים‬ ‫כשהם מתים.‬
‫אבל בסופו של דבר למדתי‬ ‫שכל מה שהם באמת צריכים‬
‫הן מילה טובה ופנים ידידותיות.‬
‫כפי שהיו להם בהתחלה.‬
‫שלום.‬
‫שלום, תינוקת.‬
‫את רעבה?‬
‫אז כדאי שאימא תביא לך בקבוק.‬
‫כן. לצערי.‬
‫זה הכול, קטנטונת.‬
‫זה כל מה שקיבלת.‬
‫טוב, מותק. זמן לארוחת צהריים.‬
‫אפשר ללכת.‬
‫נאכל קצת,‬
‫ואז אולי ננמנם שוב בשביל אימא.‬
‫ואז אולי לפארק?‬
‫חומד?‬
‫אני מוצא את עצמי תוהה לגבי האנושות.‬
‫הגישה שלהם למתנה שלך כל כך מוזרה.‬
‫- הוספיס נגלר‬ ‫נוסד ב-1909 -‬
‫למה הם פוחדים מארצות האינשמש?‬
‫למות זה דבר טבעי כפי שזה טבעי להיוולד.‬
‫אנשים עשויים להיות לא מוכנים למתנה שלי.‬
‫אבל הם מקבלים אותה בכל מקרה.‬
‫לא משנה מה הנסיבות.‬
‫בסופו של דבר,‬ ‫כל אחד מאיתנו עומד בפני עצמו.‬
‫ארצות האינשמש רחוקות והמסע אליהן קשה.‬
‫רובנו ישמחו אם ילווה אותם חבר.‬
‫מצחיק להיזכר בזה עכשיו.‬
‫נהגתי לחשוב שאני צריכה לעשות הכול בעצמי.‬
‫זה באמת ככה.‬
‫לא.‬
‫בסוף, אני שם איתם.‬
‫אני אוחזת בידם והם אוחזים בשלי.‬
‫אני לא לבד כשאני עושה את עבודתי.‬
‫וגם אתה לא.‬
‫תחשוב על זה.‬
‫הסיבה היחידה שאנחנו בכלל קיימים,‬
‫אתה ואני, ותשוקה וייאוש,‬
‫כל המשפחה.‬
‫אנחנו פה כדי לשרת אותם.‬
‫לא מדובר במסעות חיפוש‬ ‫או במציאת מטרה מלבד התפקיד שלנו.‬
‫המטרה שלנו היא התפקיד שלנו.‬
‫אנחנו כאן בשבילם.‬
‫מאז שהבנתי את זה,‬
‫הגעתי למסקנה שאני צריכה אותם‬ ‫באותה מידה שהם צריכים אותי.‬
‫ראיתי כל כך הרבה דברים‬
‫ואנשים ועולמות מדהימים.‬
‫למדתי המון.‬
‫להרבה אנשים‬ ‫אין עבודה שהם אוהבים לעשות, נכון?‬
‫אז אני חושבת שיש לי מזל גדול.‬
‫תקשיב, אני צריכה לחזור עוד מעט.‬
‫לימדת אותי משהו ששכחתי.‬
‫אני מודה לך, אחותי.‬
‫בשביל זה יש משפחה, אח קטן.‬
‫אליי, בנאדם! לכאן!‬
‫פגישה אחת אחרונה, ואז אני צריכה ללכת.‬
‫גם אני מאחר לפגישה.‬
‫תמסור לו ד"ש.‬
‫פרנקלין!‬
‫אני חייבת ללכת.‬
‫ראית את זה?‬
‫המכונית הייתה ככה קרובה לפגוע בי.‬
‫ככה קרובה?‬
‫כן.‬
‫בוא איתי, פרנקלין.‬ ‫אני צריכה להראות לך משהו.‬
‫בסדר.‬
‫נתראה, חלום.‬
‫שמור על קשר, טוב?‬
‫אז קדימה.‬
‫למה אתה מחכה?‬
‫בסדר גמור.‬
‫אבל אני לא מבין מה התועלת בזה.‬
‫לפחות אני יוצאת לפגוש אותם.‬
‫אני פשוט חושבת שאולי יעשה לך טוב‬ ‫לפגוש אותם בסביבה שלהם‬
‫במקום בשלך.‬
‫אדוני, שיכר בפני בשבילי‬ ‫ועוד אחד בשביל אחי, בבקשה.‬
‫בהחלט, גברתי.‬
‫תודה. הנה.‬
‫זה נורא.‬
‫מס הגולגולת השלישי‬ ‫של הוד מעלתו בתוך שלוש שנים.‬
‫מה עוד יכולנו לעשות?‬
‫כשבול וטיילר נהרגו,‬
‫רוחו של האדם העובד מתה איתם.‬
‫יש לנו מלחמה, מגפה,‬ ‫ושני אפיפיורים ארורים שנלחמים זה בזה.‬
‫סוף העולם מתקרב, תזכרו מה אמרתי.‬
‫משלחת מארץ בני הפיות באה לפגוש אותי אמש.‬
‫הם שוקלים לנטוש את המישור הזה לנצח.‬
‫חלום. תקשיב לאנשים.‬
‫תשתה את משקך.‬
‫עלינו להשיב את החוק והסדר.‬
‫עלינו לפעול כנגד פורעי החוק האלו.‬
‫שמה משהו בתנור.‬
‫אז הוא דחף את היד מתחת לשמלה שלה.‬
‫והיא אמרה, "אתה שוב צד ארנבים, הנזיר?"‬
‫פירס פלאומן.‬
‫זה מה שאנשים רוצים, ג'פרי,‬ ‫לא מעשיות גסות בחרוזים על צליינים.‬
‫אבל אדמונד, אני נהנה לחרוז.‬
‫ואני נהנה מסיפורי פונדקים לעת ערב.‬
‫תקשיבו, ראיתי את המוות.‬
‫חצי מכפרי שבק חיים מהמוות השחור.‬
‫לחמתי תחת בקינגהאם בבורגונדי.‬
‫זה לא כאילו אני לא יודע מה זה מוות.‬ ‫מוות הוא…‬
‫מטופש.‬
‫אתה אוויל, הוב.‬
‫אף אחד לא חייב למות.‬
‫הסיבה היחידה שאנשים מתים‬ ‫היא שכולם עושים את זה.‬
‫כולכם משתפים עם זה פעולה.‬
‫אבל לא אני.‬
‫אני החלטתי.‬
‫אני לא אמות.‬
‫הובס, כל אדם מת.‬
‫זה לא ודאי. אולי יהיה לי מזל.‬ ‫תמיד יש פעם ראשונה.‬
‫יש המון מה לעשות והמון דברים לראות.‬
‫נשים לדעת. שיכר לשתות. אנשים לשתות איתם.‬
‫למה שיצור הגיוני ישתוקק לנצח כזה?‬
‫אתה יכול לברר.‬
‫איך?‬
‫אוכל להגשים את משאלתו.‬
‫אם תעשי את זה‬ ‫הוא יתחנן למוות בתוך 100 שנים, אין לי ספק.‬
‫זה יהיה מעניין מאוד.‬
‫מה תעשה בכל החיים האלה?‬
‫אמצא חברים טובים מכם, זה בטוח.‬
‫אתה תספר לו, או שאני אספר?‬
‫אני אספר.‬
‫בסדר גמור, אח קטן.‬
‫בסדר גמור.‬
‫האם שמעתי אותך אומר‬ ‫שאין בכוונתך למות לעולם?‬
‫כן, זה נכון.‬
‫אז אתה חייב לספר לי איך זה.‬
‫בוא ניפגש פה שוב, רוברט גדלינג,‬
‫בפונדק הסוס הלבן הזה בעוד 100 שנים.‬
‫מאה שנים… ואני האפיפיור אורבנוס.‬
‫אל תשים לב אליהם.‬
‫היום בעוד 100 שנים?‬
‫נתראה בשנת אדוננו 1489 אם כך.‬
‫מי זה היה, הובסי?‬
‫אין לי שמץ.‬
‫אבל אגיד לכם מה, אשאל אותו בעוד 100 שנים.‬
‫איך ידעת שעדיין אהיה כאן?‬
‫מי אתה?‬
‫מכשף? קדוש?‬
‫שד?‬
‫עשיתי עסקה עם השטן?‬
‫לא.‬
‫אז למה לא מתי מזמן?‬
‫זה מין משחק?‬
‫זה לא משחק.‬
‫אבל למה?‬
‫מי אתה?‬
‫למה אתה כאן?‬
‫אני כאן כי אני מעוניין.‬
‫בי?‬
‫בחוויה שלך.‬
‫מה אני צריך לעשות?‬ ‫-כלום.‬
‫תחיה את חייך כרצונך.‬
‫וביום הזה, בכל 100 שנים, אנחנו ניפגש.‬
‫כי אתה רוצה לדעת איך זה.‬
‫בסדר. אגיד לך איך זה.‬
‫זה פאקינג מעולה.‬
‫הכול משתנה.‬
‫באיזה אופן?‬
‫ארובות.‬
‫זה שהעיניים שלך לא דומעות כל הזמן מהעשן.‬
‫ועכשיו יש לנו פיסות בד קטנות לאף.‬
‫בזמנו היינו משתמשים בשרוולים.‬
‫ומשחקי קלפים.‬
‫מה עוד תמציאו, אנשים?‬
‫אם יהיה לי מזל, משהו שיחסל פשפשים.‬
‫אבל מה עשית ב-100 השנים האחרונות?‬
‫אותו הדבר כמו קודם. בעיקר לחימה.‬
‫קצת שודים פה ושם כשלא מצאתי מלחמות.‬
‫אבל עכשיו התחלתי לעסוק בתחום חדש.‬
‫הוא נקרא דפוס.‬
‫עוד לא צריך להיות חבר גילדה.‬
‫בחיים לא יהיה לזה ממש ביקוש,‬ ‫וזאת עבודה קשה,‬
‫אבל זה עדיף בהרבה‬ ‫על רימות שיאכלו אותך באדמה.‬
‫אז אתה עדיין רוצה לחיות?‬
‫כן.‬
‫אז בעוד 100 שנים?‬
‫כן.‬
‫לא אמרת לי מי אתה.‬
‫ובכן, קיט, הנושא שלך כפי שהבנתי אותו‬ ‫הוא זה: למען האומנות והחלומות‬
‫אדם יכול להתרועע ולסחור‬ ‫עם הכוחות האפלים ביותר.‬
‫אכן כן.‬
‫ידידי!‬
‫שב.‬
‫הזמנתי שני בקבוקי יין טוב בשבילנו.‬
‫כבר התחלתי לשתות מהם.‬
‫שלום, הוב.‬
‫"הוב"?‬
‫שכה אחיה, זה מחזיר אותי אי אלו שנים לעבר.‬
‫שמי סר רוברט גדלן עכשיו, זר ותיק.‬
‫אני מבין שהמזל האיר לך פנים.‬
‫האלים נטו לי חסד‬ ‫כפי שהם נוטים חסד לכל אנגליה‬
‫היכן שאיש אינו עבד או משועבד.‬
‫מאפה בשר-צבי?‬
‫לא? הם טעימים.‬
‫בוא נראה.‬
‫בפעם האחרונה ששוחחנו,‬ ‫עבדתי עם בילי קקסטון.‬
‫הרווחתי מזה קצת זהב.‬ ‫השקעתי אותו במספנות של הנרי טיודור.‬
‫הרווחתי לא רע.‬
‫ואז נסעתי צפונה לשנה בערך וחזרתי כבני.‬
‫עשיתי את זה פעמיים.‬
‫בחורה, עוד יין.‬
‫כשהנרי השמן פירק את המנזרים,‬ ‫קניתי את האחוזות שלי,‬
‫ומתנת זהב נדיבה לכתר דאגה ל…‬
‫תואר אבירות.‬
‫זה לא הכול. תראה.‬
‫אלינור היפה שלי ורובין הקטן.‬
‫בני הראשון שנולד אחרי 200 שנים‬ ‫על פני האדמה, עד כמה שידוע לי.‬
‫זה מוזר.‬
‫כך תמיד חלמתי שגן עדן יהיה, בימים עברו.‬
‫בטוח ללכת ברחובות. יש מספיק אוכל. יין טוב.‬
‫החיים כל כך עשירים.‬
‫לכל הרוחות! לו רק יכולתי לכתוב כמוך.‬
‫ב"פאוסטוס", כשכתבת,‬ ‫"לאלוהים? הוא אינו אוהב אותך".‬
‫ויל, שב.‬
‫"האלוהים אותו אתה עובד‬ ‫הוא התיאבון שלך עצמך,‬
‫אשר בו נמצאת האהבה לבעל-זבוב.‬
‫למענו, אבנה מזבח בכנסייה‬
‫ואקריב כמנחה דם פושר של תינוקות בני יומם."‬
‫נכון מאוד!‬
‫אתן הכול תמורת הכישרונות שלך.‬
‫לתת לאנשים חלומות שיחיו הרבה אחרי שאמות.‬
‫הייתי מגיע להסכם,‬ ‫כמו פאוסטוס שלך, תמורת הברכה הזאת.‬
‫מי הוא?‬
‫שמו ויל שקסברד. הוא משחק קצת. כתב מחזה.‬
‫הוא טוב?‬
‫לא, הוא גרוע.‬
‫אבל הבחור שלידו, עם הרגל השבורה,‬
‫הוא מחזאי טוב.‬
‫בכל אופן, שמרתי את הטוב ביותר לסוף.‬
‫המלכה בכבודה ובעצמה לנה בבית שלי בקיץ הזה.‬
‫זה היה יקר.‬
‫אתה ויל שקסברד?‬
‫כן, אדוני. אנחנו מכירים?‬
‫כן. אבל אנשים שוכחים בשעות הערות.‬
‫שמעתי אותך מדבר, ויל.‬
‫האם תכתוב מחזות דגולים?‬
‫תיצור חלומות חדשים‬ ‫כדי לדרבן את מוחותיהם של אנשים?‬
‫האם זה רצונך?‬
‫אכן.‬
‫אז הבה נדבר.‬
‫אדוני, אתה עדיין רוצה את הטלה, אדוני?‬
‫כן. תני את הטלה.‬
‫כל הסיבות לחיות.‬
‫ומפה הכיוון רק מעלה.‬
‫אל תמהר לייחס מגפות, שרפות, מבול‬
‫לעונשו של האל על חטאינו.‬
‫הם מרוויחים יותר מדמי אבטלה‬ ‫מאשר לו עבדו ביושר.‬
‫אני לא ממליץ על זה בכלל.‬
‫אתה בטוח שאיני יכולה לעזור לך?‬
‫לא, תודה. אני מחכה ל…‬
‫אל תיגע בי!‬
‫שוטה מזדיין. זוז לי מהדרך!‬
‫תחזור לבתי הבושת כמו שאר הטינופת.‬
‫תניח לו. הוא האורח שלי.‬
‫ידעתי שתהיה פה.‬
‫אתה יודע עד כמה רעב אדם יכול להיות?‬
‫אם הוא לא מת, אבל הוא לא אוכל?‬
‫איבדתי הכול.‬
‫את הקרקע שלי. את הזהב שלי.‬
‫את אלינור שלי.‬
‫היא מתה בלידה.‬
‫כך גם התינוק.‬
‫הבן שלי, רובין,‬ ‫מת בקטטה בפונדק כשהיה בן 20.‬
‫לא יצאתי הרבה אחרי זה.‬
‫הם ניסו להטביע אותי כמכשפה.‬
‫גרתי שם 40 שנים, בטוח מדי בעצמי.‬
‫נמלטתי בעור שיניי ומעט יותר מזה.‬
‫ואז זה נעשה גרוע יותר.‬
‫וגרוע יותר ויותר.‬
‫שנאתי כל שנייה ב-80 השנים האחרונות,‬ ‫כל שנייה ארורה.‬
‫אתה יודע את זה?‬
‫אז אתה עדיין רוצה לחיות?‬
‫השתגעת?‬
‫אין שום תועלת במוות.‬ ‫יש לי המון בשביל מה לחיות.‬
‫אפשר להזמין? אחרת אוכל את השולחן המזוין.‬
‫- פונדק הסוס הלבן‬ ‫7 ביוני 1689 -‬
‫שמעתי משהו מצחיק בשבוע שעבר.‬
‫בחור אמר לי,‬
‫"לו רק האצילים הצרפתים‬ ‫היו משחקים קריקט עם אנשיהם‬
‫כפי שאנחנו עושים,‬ ‫הם לא היו מסתבכים בצרה הזו".‬
‫אתה יודע, קודם המושבות, עכשיו צרפת.‬
‫לדעתי, המהפכה עומדת להגיע לארץ הזאת.‬
‫אגרתי כסף בכל העולם.‬
‫ברגע שאזהה צרות, אני אסתלק מפה מהר.‬
‫בינתיים…‬
‫אני בעסקי הספנות.‬
‫יש שיטה חדשה במסגרתה לוקחים‬ ‫מוצרי כותנה אנגליים לאפריקה,‬
‫מעמיסים כושים, דוחסים אותם כמו סרדינים.‬
‫אותה ספינה חוצה איתם את האוקיינוס האטלנטי.‬
‫ואז חוזרת לכאן עם כותנה גולמית, טבק וסוכר.‬
‫מה?‬
‫זה דבר לא ראוי, כשאדם אחד משעבד אדם אחר.‬
‫כך זה נעשה.‬
‫אני מציע שתמצא לעצמך‬ ‫תחום עיסוק אחר, רוברט גדלינג.‬
‫אתה משיא לי עצות?‬
‫אחרי 400 שנים?‬
‫מה קרה ל"תחיה את חייך כרצונך"?‬
‫הבחירה היא אכן שלך.‬
‫אבל אתה מוכן לגזול את הבחירה מאחרים?‬
‫אני אשקול את עצתך.‬
‫ראיתי הפקה של "המלך ליר" אתמול.‬
‫גב' סידונס כגונריל.‬ ‫האידיוטים נתנו לזה סוף טוב.‬
‫זה לא יאריך ימים.‬
‫הסיפורים הדגולים‬ ‫תמיד יחזרו לצורתם המקורית.‬
‫הילד ההוא, ויל שייקספיר.‬
‫הסתבר שהוא מחזאי לא רע בסופו של דבר.‬
‫סגרת איתו איזושהי עסקה, נכון?‬
‫אולי.‬
‫איזו מין עסקה? הנשמה שלו?‬
‫לא משהו גס כל כך.‬
‫אני פוגש אותך פה כבר 400 שנים,‬
‫ועדיין יש המון שאני לא יודע.‬
‫מי אתה? באמת?‬
‫מה שמך?‬
‫אני יכולה לשאול את שניכם‬ ‫את אותה השאלה, רבותיי.‬
‫בבקשה, אל תטרחו לקום.‬
‫אלו מייקל וטוביאס.‬
‫מבריחים במקצועם.‬
‫אבל הם ישמחו להגדיל את רווחיהם‬ ‫בשיסוף גרונות.‬
‫אם תזוזו, הם ישספו את שלכם.‬
‫יש שמועה באזורים האלו של לונדון,‬
‫שהשטן והיהודי הנודד‬ ‫נפגשים פעם ב-100 שנים בפונדק.‬
‫לפני שנתיים, תפור בתוך חולצתו של אדם מת,‬
‫מצאתי את זה.‬
‫זה אמור להיות אני?‬
‫אני נראה נורא. אתה נראה גרוע יותר.‬
‫אתה חוזר לפאב הזה בכל 100 שנים,‬
‫סוגר עסקאות עם אנשים, חולק מתנות, חיי נצח,‬
‫אותם תחלוק עכשיו איתי.‬
‫טוב, אין לכם מה לומר?‬
‫אני לא שטן.‬
‫ואני לא יהודי.‬
‫לעזאזל.‬
‫אז אילו מין יצורים אתם?‬
‫מי רוצה לדעת?‬
‫אני ליידי ג'ואנה קונסטנטיין.‬
‫בואו אחריי, אדונים. הכרכרה שלי בחוץ.‬
‫אני רואה שיש המון שתוכלו לספר לי.‬
‫המון שאוכל ללמוד.‬
‫לא.‬
‫לא, חושבני שלא.‬
‫קומו.‬
‫חכי.‬
‫לא.‬
‫לא, לא אתה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫מה עשית לה?‬
‫יש לה רוחות רפאים ותיקות שהראיתי לה.‬
‫לא היית צריך לבוא לעזרי.‬
‫ניכר.‬
‫ובכל זאת,‬ ‫לא רציתי לשתות פה לבד בעוד 100 שנים.‬
‫אני מניח שלא תרצה למצוא פאב אחר הערב.‬
‫ייתכן שהיא סיפרה לאחרים על פגישתנו.‬
‫זה לא יהיה בטוח עבורך.‬
‫אני בטוח לחלוטין.‬
‫אני לא יכול למות, זוכר?‬
‫כן. אבל אתה יכול להיפצע או להיתפס.‬
‫עלינו להיות זהירים.‬
‫תמיד.‬
‫אז בעוד 100 שנים?‬
‫בעוד 100 שנים.‬
‫"הפעם הראשונה שפגשתי קורנט‬ ‫הייתה ברג'ימנט של דרגונים‬
‫נתתי לו מה שהוא לא אהב‬
‫וגנבתי לו כפות וסכינים"‬
‫הבהלת אותי, אדוני.‬
‫לשנייה, חשבתי שאתה ג'ק הארור בעצמו.‬
‫לא.‬
‫לא, אני יודעת, אדוני. רק צוחקת איתך.‬
‫אז מה דעתך לקנות לבחורה‬ ‫כוסית של שיכר בהיר?‬
‫ואולי סיבוב מהיר במיטה?‬
‫תן לי לרכב על מקל השמנת שלך.‬
‫אני סבור שלא.‬
‫בטח אין לך אומץ, סוטה שדוף שכמוך.‬
‫לו!‬
‫קני לעצמך משקה.‬
‫אולי רק אחד.‬
‫סליחה על לו השתיינית.‬
‫לו השתיינית. ככה קוראים לה?‬
‫טוב, פה קוראים לה "בית החולים".‬
‫למה?‬
‫כי היא נמצאת בהם הרבה,‬
‫וכי היא שלחה אליהם הרבה גברים.‬
‫אין לי מושג מה שמה האמיתי.‬ ‫-לואיז בולדווין.‬
‫אבא שלה שירת בצבא הבריטי.‬
‫בן דודה אנס אותה,‬ ‫הכניס אותה להיריון ונטש אותה‬
‫כשהיא הייתה רק ילדה.‬
‫איך אתה יודע את כל זה?‬
‫הכוס שלך ריקה. אתה צריך עוד יין.‬
‫הכרת את ליידי ג'ואנה.‬ ‫אתה מכיר את לו השתיינית.‬
‫אתה מכיר את כולם, נכון?‬
‫פגשתי אותה שוב.‬
‫את מי? את ליידי ג'ואנה?‬
‫היא ביצעה עבורי משימה‬ ‫והצליחה להפליא, אם יותר לי לומר.‬
‫זה אולי הדבר היחידי שגיליתי אחרי 500 שנים.‬
‫אנשים כמעט תמיד טובים יותר מכפי שאתה חושב.‬
‫אבל לא אני. עדיין כפי שהייתי תמיד.‬
‫אני חושב שאולי השתנית.‬
‫טוב, אולי למדתי קצת מהטעויות שלי. אבל…‬
‫זה לא מונע ממני לעשות אותן.‬
‫אני חושב שאתה זה שהשתנה.‬
‫באיזה אופן?‬
‫אני חושב שאני יודע‬ ‫למה אנחנו עדיין נפגשים פה, מאה אחרי מאה.‬
‫זה לא מפני שאתה רוצה לראות אם אבקש למות.‬
‫אני חושב שלעולם לא אבקש למות.‬
‫אתה כבר יודע את זה עליי.‬
‫אז אני חושב שאתה פה למטרה אחרת.‬
‫ואיזו מטרה זו?‬
‫ידידות.‬
‫אני חושב שאתה בודד.‬
‫אתה מעז…‬
‫לא, אני לא אומר…‬ ‫-אתה…‬
‫מעז לומר שמישהו כמוני‬ ‫עשוי להזדקק לחברה שלך.‬
‫כן. זה מה שאני אומר.‬
‫אז אני אלך לדרכי ואוכיח לך שאתה טועה.‬
‫אגיד לך מה, אני אהיה פה בעוד 100 שנים.‬
‫אם גם אתה תהיה פה, זה מפני שאנחנו ידידים.‬
‫שום סיבה אחרת, בסדר?‬
‫לעזאזל.‬
‫מס הגולגולת הארור של תאצ'ר.‬
‫תהיה מהפכה…‬
‫להתגלח, להתלבש, להשיג עבודה,‬ ‫כשהם מרוויחים יותר מדמי אבטלה‬
‫מאשר לו עבדו ביושר.‬
‫…מתחת לשמלה שלה.‬
‫והיא אמרה, "אתה שוב צד ארנבים, הכומר?"‬
‫אכפת לך אם…‬
‫האמת שאני מחכה למישהו.‬
‫ויסקי, בבקשה.‬
‫תצטרך להיות יותר ספציפי.‬ ‫יש לנו תפריט עכשיו.‬
‫מה הכי ותיק שלך?‬
‫יש לי גלן גרנט,‬ ‫ותיק מספיק כדי להיות אבא שלך.‬
‫אני ותיק מכפי מראי.‬
‫אתה מחכה למישהו?‬
‫אני חושב שהבריזו לי.‬
‫רבנו בפעם האחרונה שהיינו כאן.‬
‫זאת הייתה אשמתי.‬
‫הלוואי שיכולתי לומר שהייתי שיכור בזמנו,‬ ‫אבל הייתי סתם אידיוט.‬
‫ראיתי המון חברים רבים בפאבים.‬
‫אפילו יותר צחקו על זה אחר כך.‬
‫אולי בעוד 100 שנים.‬
‫תצטרך למצוא פאב חדש עד אז.‬
‫המקום הזה נמכר‬ ‫כדי לפנות מקום לדירות חדשות.‬
‫מועצת הרובע מנסה לעצור בעדם,‬
‫אבל אם יש לך מספיק כסף בארץ הזו,‬
‫תוכל לעשות מה שבא לך.‬
‫למזוג לך עוד אחת? בזמן שאתה מחכה?‬
‫בבקשה.‬
‫- אבטחה סביב השעון -‬
‫- הפונדק החדש -‬
‫איחרת.‬
‫כנראה אני חייב לך התנצלות.‬
‫תמיד שמעתי שזה לא מנומס‬ ‫לגרום לחברים שלך לחכות.‬
‫תשומת לבך, דמי ובשרי.‬
‫מדבר-ת תשוקה.‬
‫אני עומד-ת בגלריה שלי ומחזיק-ה בסמל שלך.‬
‫אחינו מצא דרך להיחלץ מהכלוב שלו.‬
‫התוכנית שלנו נכשלה.‬
‫אבל אל דאגה. יש לי תוכנית חדשה.‬
‫תרגום כתוביות: זיוית אוריין‬