EN NETFLIX-SERIE
Du er velkommen her, Rose Walker.
Hvem er dere?
Du har på et vis klart å drømme deg til en audiens hos lord Morfeus.
ÅTTENDE KAPITTEL: MOR, FAR OG BARN…
Drømmenes konge.
-Og nå må du gå. -Lucienne.
Hun burde ikke være her.
Nei, men jeg vil hun skal bli.
Hva er dette for et sted?
Du er i Drømmeriket,
stedet folk drar til når de sover.
Så jeg sover nå? Drømmer?
Ja, og jeg vil vite hvordan du fant meg.
Jeg hørte dere snakke om broren min. Er han her?
Nei.
Vet du hvor han er?
Nei.
Men jeg tror han er sammen med et av mine mareritt.
Er hun et mareritt?
Hva vil hun med Jed?
Jeg vet ikke.
Men jeg tror det har med deg å gjøre.
Hvorfor det? Hva har jeg gjort?
Det er ikke hva du har gjort. Det er hva du er.
Beklager. Jeg skjønner ingenting.
Nei.
Drømmesluk er svært uforståelige.
Hva er et drømmesluk?
Det er deg.
Med noen tusen års mellomrom
blir det født en dødelig med så sterke drømmeevner
at hun kan reise gjennom andres drømmer.
Helt til tronsalen min, tydeligvis.
Jeg lette bare etter broren min.
Kan du finne meg i Drømmeriket, kan du finne broren din.
Samme hvor Gault har gjemt ham.
Hvordan gjør jeg det?
Fortsett å lete etter broren din i den våkne verdenen.
Matthew passer på deg der.
Til tjeneste, Rose.
Når han er hos deg, er jeg det.
Og når du sover i natt,
skal du og jeg lete etter Gault og broren din sammen.
I drømmene dine.
Hun er vel bare et mareritt?
Hun kan ikke skade ham?
Hvilken fiende er det denne gangen?
Johnny Sorrow?
Phantom of the Fair?
Eller vil Doctor Death ha mer?
Det er Pied Piper.
Han bruker ny sonisk teknologi
til å kontrollere alle barn i området.
Dette ser ut som en jobb for…
…Sandman.
På tide å sende Piper til sengs.
Ingen spor av Piper. Ingen spor av noen.
Vi kom for sent. Alle er kidnappet.
Vent.
Hører du det?
Pipers' melodi.
Hører du hvor den kommer fra?
Ja.
Ser du dette?
Ja, og jeg liker ikke det jeg ser.
Tilbake til basen, Sandman.
Ikke vær redd.
Jeg klarer det.
Rotter!
Kom tilbake, Jed. Nå.
De er for mange!
-Hjelp! -Jeg prøver, hold ut.
-Nei! -Jed!
-Hjelp meg! -Jed!
Tante Clarice?
Onkel Barnaby?
Jeg tror jeg er skadet.
Er det noen der?
Ikke gjør det.
Vi kan ikke la ham være der nede.
Straks du åpner døra, rømmer han igjen.
Han må lære.
Tante Clarice?
Er det noen der?
Matthew?
Unity, hei. Det er Rose.
Hvordan går det?
Hvordan gikk det hos fosterbyrået? Var hun fæl?
Hun ville ikke si hvor Jed er.
Selvsagt ikke.
Det ville gjort det altfor lett.
Men hun fortalte oss én ting.
Jeds fosterforeldre var visst venner av faren min.
Så hun fortalte ganske mye.
Husker du vennene til faren din?
Nei, men hvis det er greit for deg,
kan jeg bli litt til og kanskje…
Naturligvis, Rose.
-Kan jeg? -Vær så god.
Unity, forstyrrer jeg?
Det er en hyggelig ung journalist her
for å intervjue meg om sovesyken.
Unity.
Jeg prøver å fortelle ham at jeg sov gjennom alt sammen.
Jeg legger på nå. Nyt berømmelsen.
Det var oldebarnet mitt, Rose.
Er hun i London?
Hun var det.
Nå er hun tilbake i USA. I Florida.
Jaså? Hvor i Florida?
En by som heter Cape Kennedy.
Du høres amerikansk ut. Har du vært der?
Cape Kennedy? Nei. Men nå må jeg dra dit en tur.
HAR DU SETT DENNE GUTTEN?
Fant du ut av printeren?
Ja.
Hva synes du?
Jeg vil hjelpe deg med å henge dem opp.
Virkelig?
-Kan jeg betale? -Det har du gjort.
Overpris for rommet.
Kan jeg få se?
God morgen!
Kjære vene. Rose!
Se på dere. Kan jeg få noen?
Skatt. Hva gjør du?
Henger opp disse.
Men vi skal være ute med Sindy i dag.
Sindy kan også henge opp noen. Megleren vår. Hun er fantastisk.
Takk.
Zelda foreslår at vi også tar noen.
Takk.
Vi kan gå ut når Lyta våkner.
Sover hun fortsatt?
Jeg vil bli her for bestandig.
Jeg også, men…
Hva?
Du burde leve livet ditt,
ikke ha gjenferdsex med den døde mannen din.
Du er en drøm, ikke et gjenferd.
Ja.
Jeg har villet snakke om det.
Hvis jeg var en drøm,
ville jeg ikke forsvunnet når du våkner?
-Gjør du ikke? -Nei.
Så hva gjør du?
Jeg går på jobb, lager mat, trener…
Går du på jobb?
Ja.
Og gjør hva da?
Jeg har endelig bygd huset vårt.
Vil du se?
Bygde du huset vårt?
Kom. Jeg viser deg rundt.
Jeg prøvde å følge planene dine,
men det var noen detaljer jeg ikke husket.
Det er perfekt.
Hva er der inne?
Det rommet er ikke helt ferdig.
Hvorfor bygde du dette?
Fordi det var drømmen vår.
Og nå som vi begge er her, kan den kanskje bli virkelighet.
Hvordan?
Du må bli hos meg.
Her.
I huset vårt, som vi planla.
Vennen.
Du vet at jeg må våkne til slutt.
Du er våken.
Ja.
-Alt i orden? -Ja.
Hva er det?
Er det en dårlig idé?
Nei da.
Jeg tenkte vi kunne henge opp noen i nærheten av byrået.
La henne få vite at vi ikke gir opp.
Det tror jeg hun skjønte i går.
Var jeg så fæl?
-Burde jeg be om unnskyldning? -Nei.
Men kan du ikke la meg ta den delen av byen?
Herre, kan jeg hjelpe?
Er dette alt vi har om Rose Walker?
Og Jed Walker.
Men det står nok ingenting der som du ikke vet fra før.
Unntatt kanskje…
Hvordan hun klarte å vandre inn i tronsalen.
Hva tror du?
Hvorfor slo Gault til mot broren, ikke henne?
Har du lest om Unity Kincaid?
Da du ble tatt til fange,
var det folk i hele verden som sovnet uten å klare å våkne.
Unity Kincaid er den eneste overlevende av det de kalte "sovesyken".
Da du kom tilbake, våknet hun.
Rose Walker er oldebarnet hennes.
Det tyder tilsynelatende på at mitt fravær forårsaket sluket.
Er det ikke en mulighet?
Sluk oppstår naturlig.
Ingen vet hvorfor. Ikke engang jeg.
Men de verken forårsakes eller skapes.
De bare skjer.
Så alt er bare et sammentreff? Ikke en overhengende trussel?
Instinktet mitt sier nei, men når Rose Walker sover i natt,
vil jeg se det klarere. Får jeg lov?
Naturligvis.
Jeg har prøvd å huske pappas venner,
men jeg tror ikke han hadde noen.
Han var ikke særlig vennlig.
Husker du noen golfkompiser eller drikkekompiser eller…
Hva annet gjør gifte, streite menn med barn?
Hvis de er som faren min, er de utro.
Det var derfor moren din ville skilles.
Én av grunnene.
Kanskje han ikke hadde noen venner.
Derfor tenkte jeg vi kunne starte med naboene.
Dette var huset hans. Vårt.
Det var her jeg så Jed sist, for sju år siden.
Har du ikke sett ham siden?
Da moren min fikk jobb i New Jersey, brøt faren min all kontakt.
Sluttet å betale bidrag.
Han lot oss verken møte eller snakke med Jed.
Mamma gikk til retten.
Hun ga aldri opp, men jeg dro av sted til college.
Jeg har ikke vært en god søster.
Men du gjør det godt igjen nå.
Jeg prøver.
Kom inn.
Hei, Ms. Rubio.
Jeg er Lyta Hall. Rose Walkers venn.
Hva kan jeg gjøre for deg?
Jeg ville bare si unnskyld for i går.
Jobben din er vanskelig nok,
uten å måtte takle andres sorg.
For det var det det var. Ikke din skyld.
Rose ville komme, men…
Men hun er ute og leter etter broren sin.
Hun vil bare vite at han har det bra.
Det har han sikkert.
Er det mulig for deg å sjekke det?
Du trenger ikke si det.
Jeg vil ikke få deg i trøbbel, men drar dere på oppfølgingsbesøk?
Ja. Men jeg kan ikke bare…
Nei, jeg forstår.
Beklager.
Det var bare det jeg ville si.
Takk skal du ha.
Kvinnen fra fosterbyrået vil komme på besøk.
Hvorfor det?
-For å se til Jed. -Hva?
Hvorfor akkurat nå?
De gjør sånt. Det er vanlig.
Hva sa du til henne?
Jeg kunne ikke si nei til henne.
Det kan jeg.
Ring henne tilbake.
Greit, jeg gjør det.
Tror du ikke det vil vekke mistanke?
Hvis du ikke vil ha ham her, kan vi gi ham tilbake.
Jeg gir ikke tilbake 800 dollar i måneden.
Få ham opp hit.
Jeg skal snakke med ham, så han ikke rømmer igjen.
Nei. Jeg snakker med ham.
Kom opp, Jed.
Det går bra.
Kvinnen fra fosterbyrået vil se til deg.
Hvis du er snill, kan du sove i din egen seng i natt.
Men hvis du skjemmer oss ut foran henne,
setter jeg deg i kjelleren igjen.
Jeg binder deg fast til rørene der nede
og brekker alle bein i kroppen din.
Forstått, Jed?
Så gå og vask deg.
Her. Jeg lager noe å spise til deg.
Jeg prøvde å komme meg unna.
Etter college dro jeg til New York for å gjøre karriere på Broadway,
og så gå videre til film og TV, selvsagt.
Selvsagt.
Men nå til dags,
om du ikke allerede er film- eller TV-stjerne,
får du ikke jobb på Broadway.
Så da bestemor døde
og jeg arvet det latterlige huset, dro jeg hjem.
Savner du New York?
Ikke så mye som jeg regnet med.
New York er veldig tøft, og dette stedet er ikke så ille.
Jeg henger opp noen der borte.
Hvis du vil…
Ja visst. Ses senere.
Matthew, er det deg?
Nei, det er en kråke.
Jeg er en ravn. Vanlig feiltakelse.
Er du virkelig?
Teknisk sett er jeg en drøm, men ja.
Og følger Morfeus med nå?
Ja. Jeg kan føle ham i hodet mitt.
Det er en merkelig følelse.
Faen.
Trenger du ham?
Nei, men han sa han ville være der i natt når jeg sovner.
Hjelpe meg med å finne broren min.
Det er planen.
Imens er jeg her om du trenger meg.
Takk.
Ingen årsak.
…Jed Walker. Hvis du ser ham eller hører noe om ham, send melding.
Ok. Takk.
Hva har du der?
Hei.
Vi leter etter en gutt kalt Jed Walker.
Han er 12 år nå.
Vært borte lenge?
Han er ikke akkurat borte. Han er i fosterhjem.
Men byrået vil ikke si hvor.
-Kan jeg beholde denne? -Ja visst.
Vi ses.
Ja, jeg håper det.
En venn av deg?
Nei, men han tok et ark, så kanskje han ringer.
Jeg skal gi ham nummeret ditt.
Du er en god venn, Rose Walker.
Han er flink på skolen.
Hjelper til hjemme.
Klager aldri.
Hva skulle vi vel gjort uten ham?
Ikke sant, Barn?
Det stemmer.
Godt å høre.
Du ser bra ut, Jed.
Du ser lykkelig ut.
Takk.
Jeg vil gjerne snakke litt alene med dere.
Bare noen oppdateringer.
Vil du gå på rommet ditt?
Det er ganske enkelt.
Jeg må bare oppdatere Jeds mappe med all gjeldende informasjon.
Skole, forsikring, det vanlige.
Går han fremdeles på Callow barneskole?
Så godt å se deg, Ms. Rubio.
I like måte, Jed.
Hallo. Hva kan jeg gjøre for deg?
Jeg har et spørsmål.
Har du sett denne gutten?
Tante Clarice og jeg er veldig imponert.
Over hvordan du klarte å legge denne lappen i veska hennes.
HJELP MEG
Jeg er lei for det.
Det er du ikke.
Men det blir du.
Hvor er alle sammen?
De må ha lagt seg.
Det er ikke mye å gjøre om kvelden i Cape Kennedy.
Eller på dagen, for den saks skyld.
Det er det jeg liker ved det.
Kanskje jeg burde flytte tilbake.
Hvorfor det? Hva skal du gjøre?
Jeg vet ikke.
Før moren min døde, ville jeg studere
og prøve å bli forfatter.
Som deg og New York, kanskje.
Herregud. Håper ikke det.
Nei, jeg mener, livet ditt er her.
Du har dette huset.
Folk som er glad i deg. Du har Dolly.
Tror du jeg ønsker å være her?
Rydde opp etter Barbie og Ken?
Ikke misforstå, de er flotte.
Men hvis Broadway ringer i morgen, selger jeg huset.
Og jeg ville aldri tenkt på noen av disse folkene igjen.
Sats på studiene,
skriv en roman… om meg,
men gjør det mens jeg fortsatt er søt nok til å spille meg selv i filmen.
For det var ikke dette jeg drømte om.
Hold ut, kompis.
Jeg kommer.
Her er hun, gutter.
Her er hun, verden.
Her er Rose!
Teppet opp
Slå på lysene
Spill, gutter.
Du har det, eller ikke
Og gutter, jeg har det
Liker du det?
Jeg har det.
Greit. Hør godt etter.
Jeg sier det bare én gang.
Dette er ikke mitt virkelige ansikt.
Og ikke dette heller.
Hal, du må komme hit og hjelpe meg.
Mamma har ikke flere hender.
Rose?
Jeg har et forhold til en setning.
Det er bare sånt som skjer.
Det var et tilfeldig møte
som ble til noe viktigere for oss begge.
Alle vet om meg og setningen.
Og nå
har jeg gleden av å lese den
inn i Kongressbiblioteket.
Rose?
Skatt! Lukk opp.
Slipp meg inn. Barb, det er ikke morsomt mer.
Vennen! Bare lukk opp.
Barbie, lukk opp. Det er ikke morsomt mer.
Slipp meg inn! Barb!
Kom igjen!
Jeg må inn i bilen. Slipp meg inn.
Hvorfor skjer dette? Jeg trodde vi lette etter Jed.
Det gjør vi.
Hva gjør jeg i disse drømmene?
Du tiltrekker deg andres drømmer.
Barbie, vær så snill! Hva har jeg gjort?
Pass deg så du ikke går deg vill i dem.
Bruk et øyeblikk. Finn din egen vei.
Jeg kan knapt tro det.
Her er vi endelig.
Porpentinens hvelving.
Ferden har sannelig vært lang, Miss Barbara,
og mange verdige følgesvenner har vi funnet og mistet underveis.
Så mange tapte liv, Martin Tenbones.
Og for hva?
En tingest av sølv og rosenkvarts.
Porpentinen er mer enn det, som du vet innerst inne.
Hva er et drømmesluk?
Hva er det til? Hva gjør det?
Det finnes spørsmål ikke engang jeg vet svaret på.
Men jeg kan si deg at et sluk
kan drømme frem hele verdener eller knuse dem.
Er det…
Zelda.
Da hun var på din brors alder.
Mamma og pappa ba meg gå vekk. Så her er jeg i Knokkelhaven.
Ingen forstår meg.
Ingen bryr seg.
Ingen andre enn Chantal forstår.
Chantal blir med, viser meg at hun er min sjelesøster.
Vi to er gotiske heltinner,
hemmelig viet til de ansiktsløse slaver i den navnløse natt
i fryktens og begjærets borg.
Har hun gått seg vill?
Hun er hjemme her.
Det er det de fleste søker når de drømmer.
Hjem?
Vet du hvor det er for Jed?
HAR DU SETT DENNE GUTTEN? HJELP MEG
Kjenner du dette stedet?
Det er barndomshjemmet vårt. Se.
Du klarte det.
Du fant din brors drøm.
La oss finne Gault.
Han tilhører ikke skurkegalleriet mitt.
Han er den mektigste fienden vi har møtt.
Marerittenes konge.
Og han har kommet for å ta meg vekk fra deg.
Jeg vil ikke la det skje.
Takk, Sandman.
Men denne kampen er min.
Og bare min.
Det får vi nå se på.
Jed, kom tilbake, vær så snill.
Hva gjør vi nå? Hvordan finner vi ham?
Stans, Marerittenes konge, ellers sender jeg dere til Drømmeland.
Jed?
Jeg er De sovendes vokter.
Jeg er Drømmerikets herre.
Jeg er Sandman.
Er du Sandman?
Er det det hun har fortalt deg?
Hvor er hun? Mesteren din?
Bli der.
Jed, vi skal ikke gjøre deg noe.
Det er meg du vil ha. Ikke ham.
Herregud. Mamma?
Det er ikke moren din, Rose.
Rose?
Er det deg?
Jeg har lett overalt etter deg.
Mamma, det er Rose. Hun er voksen.
Jeg er lei for det, Jed.
Mamma! Hva har du gjort?
Jed! Se på meg.
Hun er ikke mamma.
Mamma er ikke her, men det er jeg, og du må si meg hvor du er.
Jeg er jo her.
Nei, Jeddy, dette er en drøm.
Hvor er du når du våkner?
Se. Skrev du dette?
HJELP MEG
Onkel Barnaby sa at han skal brekke alle beina mine.
-Hvem er Barnaby? -Tante Clarice kan ikke stanse ham.
Hvem er tante Clarice og onkel Barnaby?
De er hjemme. De er i Homeland.
Hvor er det, Jed?
Kom, Gault. Vi må gå.
Jeg er lei for det, Sandman.
På tide å våkne, Jed.
Vent, nei!
Farvel, Rose Walker.
Stopp! Ikke ennå. Jed, si hvor du er.
Rose?
Rose!
Venter du noen?
Nei.
God morgen.
Du gjør det veldig vanskelig for meg å dra.
Det var planen.
Bare hør på meg.
At du er her, i drømmen min,
betyr at noe har forandret seg.
Hvis du kan velge å være her…
…kan du kanskje velge å bli.
Tenk på det. Vi kan få livet vi ønsket oss.
Få barn.
Stifte familie.
Lyta.
Dette er en drøm.
Alt er mulig.
Herregud.
Hva er det som skjer?
1 EKSAKT TREFF
Lyta, jeg fant Jed.
-Hva? -Jeg fant Jed.
Et øyeblikk.
Vet du hvordan livet hans er i den våkne verden?
Mennesker kan ikke leve i drømmer.
Så lenge han ble der, hadde ikke barnet et liv
eller sjansen til å få et.
Gutten blir misbrukt.
Han lider.
Du misbrukte den lidelsen
til å skape et drømmerike der du var hersker.
Jeg ønsket ikke å herske.
Jeg vil bare være en drøm, ikke et mareritt.
Inspirere, ikke skremme.
Det er ikke ditt valg.
Vi velger ikke å bli skapt.
Vi velger ikke hvordan vi blir skapt.
Det er sant.
-Men vi kan forandre oss. -Nei.
Vi blir alle født med ansvar.
Selv ikke jeg kan velge å være en annen enn den jeg er.
Det kan ingen.
Hvis det er sant,
hvorfor valgte alle drømmene og marerittene
å forlate dette stedet da du forsvant?
Ikke alle valgte å dra, og nesten alle er tilbake.
Tror du de kom tilbake av kjærlighet?
Eller fordi de var redde for hva du ville gjøre med dem
om de ikke kom?
For jeg er ikke redd.
Det bør du være.
Et mareritts formål er å vise drømmernes frykt,
så de kan konfrontere den.
Kanskje noen årtusener i mørket vil avdekke din frykt.
Heller det enn å skremme andre.
Selv et mareritt kan drømme, herre.
Mener du straffen var urettferdig?
Jeg var en gang noe annet.
Før du gjorde meg til bibliotekar.
Alle forandrer seg.
Kanskje selv du. En dag.
Lucienne, jeg forstår at i mitt fravær
måtte du fatte beslutninger i mitt sted,
og jeg er takknemlig.
Men nå er jeg tilbake.
Vend tilbake til biblioteket.
Du må være Jed.
Søsteren din sendte meg.
Søsteren din, Rose.
Du kan ikke være her.
Lillebroren min, Jed, bor med dem.
Er han der inne? Er alt bra med ham?
Det var ingen andre der.
Bare de to voksne ofrene.
Broren din er ikke her.
Hvor kjenner du søsteren min fra?
Det gjør jeg ikke.
Men jeg gleder meg til å møte henne.
Tekst: Tonje Bjørkheim Nilsen