NETFLIXOVA SERIJA
SAN TISUĆU MAČAKA
Dušo, dođi u krevet.
Stižem, ljubavi. Samo da stavim mačku u košaru.
Otvori joj vrata da može doći do stelje.
Laku noć, okruglice.
Danas je ta večer. Dolaziš?
Barem bi trebalo biti zabavno.
Ne mogu izaći. Svi su otvori u zidu zatvoreni.
Nisu svi.
Ondje gore je napola otvoren otvor. Možeš se provući.
Požuri se, malena. Ne smijemo ovo propustiti.
Dobar skok. Samo moraš dotjerati doskok.
Idemo. Noć nas neće čekati.
Kakva će biti?
Tko zna? Nemam pojma.
Dobro vas našao, noćni putnici.
Zdravo. Idemo je vidjeti.
I ja.
Premda, nema mi to baš smisla.
Zašto si onda ovdje?
Iz znatiželje, možda.
Zanima me što će nam reći.
Kao i sve nas, dijete.
Gdje je?
Sestre, braćo, dobar lov.
Neki su od vas daleko putovali da čujete moju današnju poruku.
Napustili ste svoje tople i udobne domove. Nadam se da ćete, nakon što završim,
svi dijeliti moj san.
Nisam oduvijek ovakva.
Jednom sam, kao i mnogi od vas, živjela u njihovu svijetu.
Kao i vi, zavaravala sam se.
Hranili su me i brinuli se da mi je ugodno. Služili su me.
U zamjenu su tražili samo moju privrženost.
Sitnica, zapravo.
Bio je snažan i brz.
Kandže i zubi bili su mu oštri poput britve.
Bio je moj odabrani ljubavnik.
Nikad ga više nisam vidjela, ali nisam ga zaboravila.
Nisam se sjećala vlastite majke, ali zaklela sam se da ću biti drukčija.
Naučit ću ih kako se prati, neprimjetno vrebati, loviti.
Znala si da se tjera.
Zašto je nisi držala unutra?
Mislim da su slatke.
Slatke? Čistokrvna je mačka.
A ovo su mješanke. Ništa ne vrijede.
-Što ćeš učiniti s njima? -Ne brini se.
Riješit ću to.
Paule!
Osjetila sam ih, izdaleka, u tami, kako ih odnosi hladna voda.
Osjetila sam kako se u tmini koprcaju i grebu.
Kako me dozivaju u strahu.
A onda, nije ih više bilo.
Zaboga, pa ništa ne razumije.
Pogledaj je. Vjerojatno joj je laknulo.
Tko bi želio biti okružen s četirima derištima?
Valjda imaš pravo.
Ali osjećam krivnju.
Tada sam shvatila da sam si lagala. Da smo mi bili podčinjeni.
Premda smo živjeli s ljudima, nismo bili slobodni.
I stoga sam se molila.
Molila sam se tami, noći.
Molila sam se Kralju mačaka,
onome koji hoda među nama i kojeg ne poznajemo.
I… sanjala sam.
Zašto si došla ovamo, mačkice? U središte Snovitosti?
Ovdje nema ničeg za tebe.
Došla sam po pravdu.
Po otkriće. Po mudrost.
Pravda je zabluda.
A nema ovdje mjesta ni za mudrost.
Ali otkriće… to je svijet Sna,
ako ti je srce snažno i ako se ne bojiš.
Ne bojim se ničega.
U planinama je spilja. Ondje ćeš ga naći.
Ali put je težak.
Malena mačka mogla bi naići na nevolje skrene li s puta.
Mačke hodaju svojim putem.
Prošla sam kroz Šumu duhova, gdje su mi šaptali mrtvi i izgubljeni.
Čula sam dozivanje svoje djece.
Ali nastavila sam dalje.
Prošla sam kroz Hladni kraj,
gdje je svaki korak bolan, svaki pokret mučan.
Prošla sam kroz Mokrinu, zbog koje su mi utrnule šape i namočilo se krzno.
Ali nastavila sam dalje.
Prošla sam kroz Tamu, kroz ništavilo,
gdje mi je sve isisano.
Sve što me čini onim što jesam.
Čak i kad više nisam znala zašto, nastavila sam dalje.
Nakon nekog vremena, vratila sam se sebi i zatekla se na planini.
Došla sam do Mačke Snova.
Zašto bismo te pustili?
Zašto bismo ga uznemiravali zbog tebe?
Malena kuglica krzna i kosti. Jedva da je i mačka.
Došla sam izdaleka i ne možete me odbiti.
Reći ću zašto sam došla samo onome kojemu sam došla.
Mačka sam. Držim stvari za sebe.
Uđi, ponosna mačko.
Ali pazi.
Snovi imaju cijenu.
Nastavila sam.
Stigla sam.
A tko si ti?
Mačka. Noćna šetačica.
Mrtva vrana poslala me po otkriće.
Zanima me zašto su mi mogli oduzeti djecu?
Zašto živimo kako živimo?
Ne razumijem.
Mačka može izgledati poput kralja. Tako kažu.
Pogledaj me u oči, sestrice.
U njegovim sam očima vidjela sve.
Vidjela sam istinu. Našu istinu.
Nadilazila je sve što sam zamišljala.
Nekoć davno, mačke su istinski vladale svijetom.
Tada su bile veće. Sve se radilo za nas.
Ljudi su bili sićušna stvorenja. Ne veća od nas danas.
Češljali su nas, hranili nas.
Za punog bismo ih Mjeseca lovili.
Bilo ih je ljepše hvatati čak i od ptica.
U njegovim sam očima vidjela radost tih vremena,
igru mačke i čovjeka.
A onda je jedan čovjek ustao,
nadahnut snom, i rekao im…
Snovi oblikuju svijet.
Snovi svaku noć iznova stvaraju svijet.
Ne sanjajte o svijetu kakav je sada.
Sanjajte o novom svijetu.
O svijetu u kojem više nismo lovina, nismo plijen.
O svijetu kojim vladamo.
Bude li nas to dovoljno sanjalo, to će se i dogoditi. Snovi oblikuju svijet.
Vijest se proširila među ljudima, ali neko se vrijeme ništa nije dogodilo.
A onda ih je jedne noći dovoljno sanjalo.
Ne puno, možda tisuću, ne više.
Sanjali su.
A sutradan se sve promijenilo.
Mi smo postali plijen, za njih, pse, njihove metalne strojeve.
Mi smo postali sićušni, a oni golemi.
Promijenili su svijet? Učinili ga ovakvim?
Ne baš.
Sanjali su i stvorili svijet, tako da je oduvijek ovakav.
Nije bilo svijeta kojim bi vladale mačke.
Promijenili su ga, od početka svega do kraja vremena.
Uvijek je bio ovakav.
Razumiješ li sada?
Da, razumijem.
Onda znaš što ti je zadaća. Breme koje moraš ponijeti.
Jesi li dovoljno jaka?
Da, ali…
Nadam se.
Onda se probudi, dijete. Uz moj blagoslov.
Vidjela sam slabu točku onoga što mi je pokazao.
Otišla sam te noći proširiti dobru vijest.
A sad putujem s mjesta na mjesto.
Propovijedala sam mačkama lutalicama na pustopoljinama,
vrištala svoju poruku zvijezdama.
Šaptala sam je mačkama u uličicama.
Kamo god pošla, moja je poruka uvijek ista.
Sanjajte.
Bude li nas dovoljno sanjalo, makar samo tisuću, možemo snovima stvoriti svijet
u kojemu mačke neće patiti ni umirati.
U kojemu su sve mačke kraljice i kraljevi stvaranja.
To je moja poruka.
Nastavit ću dalje, ponavljajući poruku do smrti
ili dok tisuću mačaka ne čuje moje riječi, povjeruje im i počne sanjati.
Vratit ćemo se, u raj.
Gospodarice?
Ja vjerujem.
Onda postoji nada, dijete.
Barem je bila zabavna. To joj se mora priznati.
Misliš li da će se dogoditi kako je rekla?
Baš bih volio vidjeti kako će netko, prorok, bog ili kralj,
nagovoriti tisuću mačaka da nešto učine u isti tren.
Sunce će uskoro izaći.
Odvest ću te kući.
Pogledaj, još spava.
Mislim da sanja.
Pitam se o čemu sanjanju mačke.
Trza se, pa vjerojatno hvata nešto.
Pogledaj je. Zar nije slatka?
Istina. Baš je slatka.
KALIOPA
Ne smijete prisiliti lika na nešto
samo zato jer je to vama lakše kao piscu.
KOLOVOZ 2018.
Lik mora biti na prvom mjestu.
Sve je drugo manje važno.
KONTROLIRANJE PRIČE
Svaki preokret u zapletu, svaka rečenica dijaloga.
Svaka… bremenita, značajna tišina.
Ima li pitanja?
Da.
Recite nam nešto o svojem procesu.
Imate li savjet za nas koji smo na početku
i koji mrze sve što napišu?
Nažalost, moram vam reći da se dugo bavim ovime.
Jednako mi je teško.
Ali nemojte se obeshrabriti kad postane teško.
Moj prvi roman odbilo je sedam izdavača,
a onda je postao bestseler…
U redu. To je sve za danas.
Ne zaboravite na zadaću. Isti događaj
ispričan s različitih gledišta dvaju likova.
Jeste li uspjeli?
Nije bilo lako, ali…
Da.
Ovo je…
Savršeno. Hvala.
Nema na čemu.
Pohvalno je
koliko se pisac kao vi posvećuje istraživanju.
Isplati se poznavati buduću liječnicu.
Zapravo sam željela pisati,
no roditelji su insistirali na sigurnom zanimanju.
I dalje pišem kad imam vremena, ali…
Roditelji su vam mudri.
Bolje vam je ovako. Budite sigurni.
Koliko vam dugujem?
-Ništa -Prestanite, Nora…
Stvarno.
Ionako bi ga spalili.
Samo nemojte nikome reći odakle vam.
Neću, obećavam.
Ovaj… Ako nije problem,
možete li se potpisati?
KABARET DR. CALIGARIJA
Naravno.
Znate li kad će izaći nova knjiga?
Ne. Ali spomenut ću vas u zahvali.
Riječ je o nastavku?
Ili nečemu novom?
Ne smijem reći.
Tko je?
Richard Madoc. Trebam Erasmusa Frya.
Stižem.
Sam si?
Da, samo ja. Imam ga.
U tom slučaju, dragi moj, uđi.
Kako si, Richarde?
Jesi li u posljednje vrijeme napisao nešto duboko i uzbudljivo?
Znate da nisam, g. Fry.
Ne.
Godinu dana nisam napisao ni riječ. Sve sam bacio.
Predlažem da sjedneš, popiješ piće
i pokažeš mi moj dar, ne nužno tim redoslijedom.
Svaka čast, dragi moj.
Pravi trihobezoar.
Znaš li što je to?
Kirurški ih vade iz želuca mladih žena
koje gutaju vlastitu kosu.
Takozvani sindrom Matovilke.
Nekoć se vjerovalo da bezoari posjeduju mistične moći.
Mogu biti protuotrov, ozdraviti oboljele.
Eduard IV. preživio je otrovanu ranu
samo zahvaljujući tome što je imao bezoar.
Da, opet držim predavanje.
Stari pisac bez sugovornika zaljubi se u zvuk vlastitog glasa.
Pretpostavljam da sada želiš svoj dar.
S 27 godina posjetio sam planinu Helikon.
Pripremao sam se za još jedan roman od kojeg ću odustati.
Bavio se grčkom mitologijom.
Dok sam bio ondje, otkrio sam mnoštvo drevnih tekstova
o Muzama i o tome kako ih kontrolirati
pomoću ukrasnog luka, zlatnog češnjaka i određenih zaboravljenih rituala.
Najteže je bilo vratiti je u Englesku.
Evo je.
Što ćeš sada sa mnom, Erasmuse?
Da te zabavljam?
Je li ovaj muškarac naša publika?
Ovo je Richard Madoc, romanopisac.
Odnosno, barem je napisao vrlo uspješan prvi roman.
Ali sad ne uspijeva napisati ništa novo.
Richarde, ovo je Kaliopa, najmlađa od devet sestara.
Bila je Homerova muza, pa će biti dovoljno dobra i za tebe.
Kaliopo, predajem te Richardu.
Sad si njegova.
Ali rekao si da ćeš me osloboditi prije smrti.
„Ne uzdaj se u knezove“, draga.
Ni u ostarjelog pisca koji nikad nije bio uzor
kad je riječ o držanju vlastite riječi.
Ali obećao si.
Pisci su lašci, draga.
Valjda si to već i sama shvatila.
Ne brini se. Ne može pobjeći.
Vezana je za tebe kao što je nekoć bila vezana za mene.
Zašto ste je onda zaključali?
Nisam se mogao prisiliti da gledam
to nadureno, snuždeno lice po cijele dane.
Nećeš ni ti moći, budi siguran.
Ne znam mogu li ovo.
Naravno da možeš, dragi moj.
Kažu da se takve kao što je ona treba zavoditi.
Ali moram reći da je prisila najdjelotvornija.
Ne daj se zavarati. Nije čovjek.
Stara je tisućama godina. Stvorena je za ovo.
Njezina je svrha da nadahnjuje ljude poput nas.
Naposljetku, meni je donijela slavu,
počasti, romane, pjesme, drame.
Vidjet ćeš.
Ako je tako, zašto…
Moje je vrijeme prošlo. Najbolja djela više mi se ne tiskaju.
Čak ni ona nadahnuta Muzom.
Nitko više ne čita Erasmusa Frya.
Odvedi tu kravu, Richarde. Ne želim vas više vidjeti.
Međutim, osjetiš li ikad barem mrvicu zahvalnosti,
nagovori svojeg izdavača da ponovno objavi roman Stiže svijeća.
Osobito sam se ponosio njime.
Trebam malo razmisliti što da radim.
O čemu se ima razmišljati?
Božica sam.
Zeusova kći.
Nisam imovina
koju se može koristiti i trgovati njome.
Moraš me osloboditi.
-Trebaš samo to reći. -Hoću. Obećavam.
Ali…
Možeš li ti prvo meni pomoći?
Nadahnuti me?
Samo za jednu knjigu, a onda ću te pustiti.
Kunem se da hoću.
„Pisci su lašci.“
Nismo svi takvi.
Samo jednu knjigu.
Molim te.
Biram s kim dijelim svoj dar.
Možda oboje trebamo razmisliti.
NASLOV NEPOZNAT ROMAN RICHARDA MADOCA
NASTAVAK KABARETA?
KABARET DR. CALIGARIJA
@RICMADOC GDJE JE DRUGI ROMAN?
Na granici, na crti da ne pripadam ni amo ni tamo,
na nedefiniranom sam području gdje ništa nije bilo jasno.
Nitko nije mogao biti jasan.
Ne možemo artikulirati, mrmljamo riječi.
Nismo mogli točno odrediti što je učinio da je tako pogriješio.
Da, Bob misli da si lud.
Želiš me zavesti darovima?
Zar se tako ne radi?
Mislim da znaš kako se radi.
Umjetnik se moli Muzama.
Obvezuje se da će služiti i biti predan božicama
u zamjenu za božansko nadahnuće.
Umjetnik ne drži Muzu suprotno njezinoj volji.
Fryu si dala što je želio.
Nisam.
Sam je to uzeo.
Vratila sam se na Helikon.
Do svetih vrela.
Izložila sam svoj svitak na obalu i otišla se kupati kao i uvijek.
Pronašao ga je ondje.
Pročitao ga je
i rekao…
„Kaliopo, zovi me gospodarom.“
A zatim je spalio moj svitak, čime me vezao uz sebe, a sad i uz tebe.
Osim ako ti kažeš da sam slobodna poput tebe.
Ja sam slobodan?
Predujam za knjigu dobio sam prije dvije godine.
Nisam još ni počeo pisati.
Ne znam ni o čemu da pišem.
Utapam se, Kaliopo.
Molim te.
Preklinjem te.
Pitaj me opet, kad budem slobodna.
Nadam se da pišeš.
Pisao bih da me ne zoveš i maltretiraš.
Upravo me nazvao i maltretirao tvoj izdavač.
Žele smjesta dobiti knjigu.
Trebam još dva tjedna.
Ricky, kasniš već devet mjeseci.
Formalno kršiš…
Ne znam što žele od mene, Larry. Treba mi vremena.
Imao si vremena.
Uzeo si vremena. Kao i njihov novac.
Znam.
Moraš im dati nešto…
Bilo što, poglavlje. Ili će otkazati ugovor.
-Tražit će povrat novca. -Ali…
Neću ti moći pomoći
jer više nećeš biti moj klijent.
Razumiješ?
Ne daj se zavarati. Nije čovjek.
Stara je tisućama godina. Stvorena je za ovo.
Njezina je svrha da nadahnjuje ljude poput nas.
Rick? Reci nešto da znam da razumiješ.
Razumijem.
Poslat ću ti nešto.
Kaliopo.
Milostive gospođe,
majko Kamena, poslušaj moju molitvu.
Ja, tvoja kći,
Kaliopa, pozivam te da me oslobodiš odavde.
Gospođe meditacije, sjećanja i pjesme,
poslušajte me.
Dobro. Dosta, predivni glasu.
Osjećamo tvoju bol, no ne možemo pomoći.
Zatočena si na Helikonu u skladu s Misterijima.
Zakonski si vezana.
Ali nije pravedno, majke moje.
Zar ništa ne možete učiniti?
Nitko se ne može zauzeti za mene?
Malo je starih sila spremnih
ili sposobnih miješati se u poslove smrtnika, Kaliopo.
Brojni su bogovi umrli, kćeri. Samo Vječni ostaju.
A čak ni njima nije lako u posljednje vrijeme.
Ipak… svaka sitnica pomaže,
kao što je starica rekla kad je pišala u more.
Vječni. E, to je već nešto.
Naposljetku, Kralj snova i Kaliopa nekoć su bili bliski.
Ne zadugo. Sjeti se, sestrice, da se nisu rastali u najboljim odnosima.
Ipak…
Rodila mu je mlado.
Dijete koje je otišlo u Had zbog svoje ljubavi i umrlo u Trakiji,
raskomadano zbog svetogrđa.
I on je imao predivan glas.
Orfej.
Kralj snova neće mi pomoći.
Nakon onoga što sam učinila.
Mrzi me zbog toga, a ja ga prezirem.
Ne bih prihvatila pomoć.
Budalasto dijete.
Oneir ti ne može pomoći čak i da želi,
što nije vjerojatno.
I tvojeg su bivšeg supruga zatočili smrtnici.
Zatvoren je pod zemljom.
A ovim carstvom vlada bolest spavanja.
A pošast snova i noćnih mora izaziva kaos.
Žao mi je, malena.
Ne.
Tvoje su molitve bile uzaludne.
Ne možemo ti pomoći.
Molim vas.
A ti se možeš samo nadati.
Nemojte me ostaviti ovdje.
Preklinjem vas.
KOLOVOZ 2020.
Očekuje nas lijepa licitacija.
Svi veći studiji žele raditi s njim.
…LJUBAV MI JE DALA SVJETLOST
Film, televizija, streaming.
Tko je favorit?
Tko želi da piše i režira.
To ne dopuštaju ni Jo Rowling.
Treba novog agenta. Reci joj da me nazove.
Nikad mi neće biti jasno kako je žanrovska fikcija
nominirana i ušla u uži izbor.
Povjerenstvo smatra da Madocova knjiga nadilazi žanr.
Pročitao si je?
Ne, naravno da ne.
Pa, ja jesam. Kao da ju je napisao posve drukčiji čovjek.
Predivna knjiga.
Doista upečatljiva.
Kakvo bogatstvo materijala!
Da. Ali zašto je promijenio ime?
-Kako to misliš? -Od Richarda do Rica, bez „K“?
U skladu s temom ponovnog pronalaska sebe.
Prije pokazatelj autorove pretencioznosti.
Gdje smo stali?
Govorila sam koliko mi se sviđa vaša karakterizacija Aileen.
U djelima inače nema dovoljno jakih ženskih likova.
Čak ni u djelima autorica.
Slažem se.
Znam da je sad moderno reći
da samo žene mogu autentično pisati o ženskom iskustvu.
Ali… pa…
Smatram se feminističkim piscem.
A gdje pronalazite taj glas?
Ženski glas?
Od žena u mojem životu.
KOLOVOZ 2022.
Snimam filmsku verziju u L. A.-u.
Dali su mi privatni zrakoplov.
Nećemo imati problema dovesti te u zemlju.
Tko zna?
RIC MADOC ORLOVO KAMENJE
Možda odlučimo ostati u Los Angelesu.
Možda ćemo „mi“ odlučiti?
Ne želiš uživati u našem uspjehu?
Čak ni na tren?
Pričamo priče koje diraju i nadahnjuju ljude.
Zar nije to svrha stvaranja Muza?
Moje sestra božice i ja smo rođene. Nismo stvorene.
Oprosti. Larry zove.
Razgovarao si sa studijem?
BUDI SE USPAVANA LJEPOTICA
Ne, moraju odmah jamčiti
da će glumačka postava i ekipa imati najmanje 50 posto žena
i pripadnika rasnih manjina.
A zatim to moramo razglasiti,
da ne bi odustali od toga kad krenu zapošljavati.
Kako stojimo s novcem?
Jebeno se šališ?
Ne.
Obraćam ti se, Oneire, da me čuješ.
Dođi mi pomoći kada glasno izgovorim tvoje ime.
Morfej?
Što to znači?
Tako se zove Bog snova.
Pišeš mu pismo?
Tako nekako.
Moja si.
Zakonski.
Bog snova ne može te spasiti.
Hvala vam što ste pristali na razgovor.
Hvala vam što pišete o novoj knjizi.
Počela bih s pitanjima o vašim formativnim književnim utjecajima.
Uopće se ne bih bavio pisanjem
da nisam čitao autore kao što su Shirley Jackson,
Margaret Atwood i Octavia E. Butler.
Pročitala sam Orlovo kamenje. Odmah sam pomislila
na pokojnog Erasmusa Frya.
Rekli ste „pokojnog“ Erasmusa Frya?
Zar je…
Umro je?
Prošlog ljeta. Poznavali ste ga?
Nisam ga poznavao…
Susreli smo se nekoliko puta.
Vrlo je lijepo govorio o mojem radu.
Bilo mu je gotovo 90 godina. Je li…
Umro je od starosti?
Ne.
Otrovao se.
Prije smrti napisao je pismo starom izdavaču
i zatražio da ponovno objavi jednu od njegovih knjiga.
Stiže svijeća, pretpostavljam.
Mislim da jest. Kako znate?
Bila mi je to možda i najdraža knjiga u djetinjstvu.
Vrlo je dirljiva, iskrena i…
neobična.
Jadnik stari.
Šteta što ga nitko više ne čita. Izašao je iz mode.
Ali vi nemate razloga za brigu. Ipak ste Richard Madoc.
Oprostite. Ric Madoc.
Dobro… Sljedeće pitanje…
Došao si.
Zvala si me.
Rekli su mi da si bio zatočen, baš kao i ja.
Ne kao ti.
Moje su patnje ništa u odnosu na tvoje.
Ne govori to.
Uspoređivanje patnji samo ih pogoršava.
Žao mi je zbog tvoje nesreće.
Drago mi je što si slobodan.
Obvezana si biti ovdje zakonom.
Znam da me ne možeš osloboditi.
Samo on to može,
ali možda ga možeš nadahnuti?
Da me pusti?
Učinit ću to i još više.
Snu…
Mora biti kažnjen.
Kako? Koja bi kazna bila dostatna?
Čak ni njegova smrt ne bi mi vratila oduzeto.
Ništa je.
Samo je čovjek.
Ne mogu ga pustiti.
Zašto? Jer sam nekoć bila tvoja?
Jer te je povrijedio.
Kad sam te zadnji put vidio, rekla si da nećeš razgovarati sa mnom.
Oprosti…
Nisam znala kome se obratiti.
Nisi me razumjela.
Kad sam čuo da me zoveš, čak i nakon toliko vremena…
Dopusti da ti pomognem.
Molim te.
To ti dugujem.
Što ćeš mu učiniti?
Tko si ti, jebote?
-Gubi se iz moje kuće. -Tišina.
Držiš ženu protivno njezinoj volji.
Došao sam zatražiti da je oslobodiš.
Jesi li poludio?
Nema ovdje žene. Znaš li tko sam ja?
Znam točno tko si i što si. Richard Madoc.
Zvat ćeš policiju?
Ne, neću zvati nikakvu ljudsku službu.
Samo je pusti.
Ne razumiješ, trebam je.
Bez nje ne bih mogao pisati. Ne bih imao ideja.
-Imam novca. -Jezik za zube.
U zatočeništvu je više od 60 godina.
Ponižena, zlostavljana, obeščašćena.
A ne želiš je osloboditi jer ti trebaju ideje?
Pa… ako želiš ideje, imat ćeš ih
koliko ti srce želi.
Što si mi učinila?
Daješ mi noćne more?
Reci mi!
Ništa ti nisam učinila, Richarde Madoc.
Upoznao si Morfeja,
kojeg su Rimljani zvali „koji mijenja oblike“.
Bio mi je suprug.
I otac mojeg sina.
Nisam znao da imaš sina.
Ne znaš ništa o meni.
Ali sad je prekasno da se zanimaš.
„A u tami
razmišljao je o priči u svakoj zvijezdi,
poput krijesnica.
Koje trepere… blijede… u noći.“
ORLOVO KAMENJE
Ima li pitanja?
Djevojka u trećem redu.
Vaša djela nadilaze granice žanrova,
svjetova, različitih vrsta likova.
Zanima me, odakle sve te ideje?
Za mene… ideje ne dolaze od nekuda.
Posvuda su oko nas, cijelo vrijeme.
Mogao bih napisati cijeli roman s radnjom smještenom na javnom čitanju knjige.
Možda se… nešto dogodilo vani,
nekakav holokaust, ali publika bi bila sigurna…
dokle god pisac čita.
Hvala.
Ili… priča o bratstvu kritičara.
Mračna braća povezana poročnim ritualima i krvnim zavjetima.
Da bi uništili pisca,
žrtvuju dijete i izvode kritički ritual.
Ili grad u kojemu su ulice popločene vremenom.
Vlak, pun nijemih žena, kojim upravlja slijepac.
Glave od svjetlosti… Oprostite.
Ispričavam se.
Zlatna ribica koja se za punog Mjeseca pretvara u vuka.
Muškarac koji naslijedi iskaznicu Aleksandrijske knjižnice.
Dvije starice vode lasicu na odmor.
Sestina o tišini,
s riječima… mračno, oporo,
nikad, vrištanje, plamen, poljubac…
Starac je imao svemir i držao ga u staklenci.
Muškarac se zaljubi u lutku.
G. Madoc, Nora je. Što vam je s rukama?
Bože, imam toliko ideja.
Nisam imao ni olovke ni papira, pa sam upotrijebio ruke.
Rekao sam da mi trebaju ideje, ali naviru tako brzo.
Mora u bolnicu.
Ne. Molim vas, pođite do mojeg doma.
U sobi na katu je žena.
Zaključana je ondje.
Reci joj da može otići. Oslobađam je.
Ne razumijem.
Uzmite moje ključeve. Pustite je. Neka ode.
Jednom sam vam potpisao knjigu, zar ne?
Molim vas.
Dobro, idem.
Samo neka prestane.
Recite joj da mi je žao.
Magični i alkemijski odnosi kroz prizmu kargo kulta.
Bit ćemo u bolnici.
Sunce zalazi za Partenonom. Juha morskog psa.
Slavuj, ružin grm i pseća ogrlica od crne gume.
Ima li koga?
STIŽE SVIJEĆA - ERASMUS FRY
Gotovo je.
Hvala.
Samo sam odgovorio na tvoj poziv.
Što ćeš sada?
Mislim da moram
pokušati osigurati da se ovo više nikad nikome ne dogodi.
Kako?
Ne znam.
Nadahnut ću čovječanstvo da želi bolje sebi i drugima.
Promijenit ću zakone svojeg zatočeništva.
Davno napisane, a na koje sestre i ja nismo utjecale.
I ja ću isto u svojem carstvu.
Promijenio si se, Oneire.
Nekoć bi me bez razmišljanja ostavio da trunem ovdje.
I dalje me prezireš što sam te napustila?
-Što te krivim za ono što se dogodilo? -Ne.
U posljednjem sam vrijeme naučio puno i…
Nije važno.
ne mrzim te.
Mislim da trebaš pustiti smrtnika.
Oslobodio me.
Bez oprosta, rane ne mogu zarasti.
Oprostila bi mu sve što je učinio?
Ne ono što je učinio,
ali moram oprostiti čovjeku.
Ne zbog njega.
Zbog sebe.
Oslobodit ćeš ga?
Ako tako želiš…
učinit ću to.
Vratila sam se, g. Madoc. Kako ste?
Ne znam više. Pokušavam razmišljati.
Učinila sam što ste tražili. Bila sam kod vas.
Ondje je samo knjiga.
Nešto je rekla…
Koji mijenja oblike.
I neko ime. Zapisala ga je.
Da ga se barem sjećam!
Tako je teško odjednom razmišljati.
Da nazovem nekoga?
Otišla je.
I sve je otišlo s njom.
Ideje, priče.
Sve je to njezino.
Čije? O kome govorite?
Nemam pojma.
Ne znam.
Mogu li te ponekad posjetiti u carstvu snova,
tako da napokon porazgovaramo o našem sinu…
i tugujemo za njim kako treba?
Jednoga dana, možda, ali…
Razumijem.
Hvala, Oneire.
Neću ovo zaboraviti.
Sretno ti bilo.
Neka te prati sreća.
Zbogom, Kaliopo.
Prijevod titlova: Vedran Pavlić