‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫- לחלום על אלף חתולים -‬
‫קדימה, מותק, בוא למיטה.‬
‫תכף אגיע, אהובתי.‬ ‫אני רק שם את החתלתולה בסל שלה.‬
‫תשאיר את הדלת פתוחה‬ ‫כדי שתוכל להגיע לחול שלה.‬
‫לילה טוב, כדור פלומה.‬
‫זה הלילה. את באה?‬
‫לכל הפחות זה יהיה משעשע.‬
‫אני לא יכולה לצאת. כל פתחי הקיר סגורים.‬
‫לא, לא כולם.‬
‫שם למעלה. חור צלול פתוח בחלקו.‬ ‫תוכלי לצאת דרכו.‬
‫תזדרזי, קטנטונת. אסור לנו לפספס את זה.‬
‫קפיצה יפה. את רק צריכה לעבוד על הנחיתה.‬
‫בואי. הלילה לא יחכה.‬
‫איך היא תהיה?‬
‫מי יודע? בטח לא אני.‬
‫שלום לכם, עמיתיי הפוסעים בלילה.‬
‫שלום. אנחנו הולכים לראות אותה.‬
‫גם אני.‬
‫על אף שאני לא ממש רואה בזה טעם.‬
‫אז למה אתה פה?‬
‫אולי מסקרנות.‬
‫אני רוצה לשמוע מה יש לה לומר.‬
‫כמו כולנו, ילדה. כמו כולנו.‬
‫איפה היא?‬
‫אחיות, אחים, ציד טוב.‬
‫כמה מכם הגיעו מרחוק‬ ‫כדי לשמוע את המסר שלי היום.‬
‫עזבתם את המקומות הנוחים והחמים שלכם,‬ ‫ואני מקווה שכשאסיים‬
‫כולכם תחלקו את החלום שלי.‬
‫לא תמיד הייתי כפי שאני היום.‬
‫פעם, כמו רבים מכם, חייתי בעולמם.‬
‫וכמוכם, שיטיתי בעצמי.‬
‫הם האכילו אותי וניחמו אותי. הם שירתו אותי.‬
‫כל מה שהם ביקשו בתמורה היה החיבה שלי.‬
‫בלי שום מחיר בכלל.‬
‫הוא היה חזק ומהיר.‬
‫ציפורניו ושיניו היו חדות כחורף.‬
‫בחרתי בו להיות המאהב שלי.‬
‫לא ראיתי אותו שוב, אבל לא שכחתי אותו.‬
‫לא זכרתי את אימי שלי,‬ ‫אבל נשבעתי שאני אהיה שונה.‬
‫אני אלמד אותם איך להתנקות,‬ ‫איך לארוב בדממה, איך לצוד.‬
‫ידעת שהיא מיוחמת.‬
‫למה לא דאגת שתישאר בפנים?‬
‫אני חושבת שהם די חמודים.‬
‫חמודים? היא מגזע בלו פוינט טהור רשום.‬
‫אלה מעורבים. הם לא שווים כלום.‬
‫מה תעשה בהם?‬ ‫-אל תדאגי.‬
‫אטפל בזה.‬
‫פול!‬
‫הרגשתי אותם, מרחוק, בחשכה,‬ ‫כשהמים הקרים לקחו אותם.‬
‫הרגשתי אותם מתפתלים ושורטים בעיוורונם.‬
‫הרגשתי אותם קוראים לי בפחד.‬
‫ואז… הם לא היו עוד.‬
‫נו באמת, זה לא שהיא מבינה.‬
‫כלומר, תביטי בה. היא בטח מרגישה הקלה.‬
‫מי היה רוצה ארבעה פרחחים צווחניים לידו?‬
‫אתה בטח צודק.‬
‫אני פשוט מרגישה אשמה.‬
‫ידעתי אז ששיקרתי לעצמי. שאנחנו כפופים להם.‬
‫כל עוד חיינו עם בני האנוש,‬ ‫לא יכולנו לומר שאנחנו חופשיים.‬
‫אז התפללתי.‬
‫התפללתי לחשכה, ללילה.‬
‫התפללתי למלך החתולים,‬
‫זה שמהלך בקרבנו ואיננו יודעים מי הוא.‬
‫ו… חלמתי.‬
‫למה באת הנה, חתולה קטנה? ללב החלימה?‬
‫אין פה דבר בשבילך.‬
‫באתי לדרוש צדק.‬
‫כדי לחוות התגלות. כדי לקבל חוכמה.‬
‫צדק הוא אשליה.‬
‫ולחוכמה גם אין פה מקום.‬
‫אבל התגלות… היא התחום של חלום,‬
‫אם הלב שלך חזק ואת לא פוחדת.‬
‫אני לא פוחדת מכלום.‬
‫בהר יש מערה. תמצאי אותו שם.‬
‫אבל הדרך לשם קשה.‬
‫חתולה קטנה עלולה להיפגע מאוד‬ ‫אם היא תסטה מהנתיב.‬
‫חתולים פוסעים בנתיבים משלהם.‬
‫עברתי ביער הרפאים,‬ ‫היכן שהמתים והאבודים לחשו לי.‬
‫שמעתי את ילדיי קוראים לי.‬
‫אבל המשכתי הלאה.‬
‫עברתי במקומות הקרים,‬
‫היכן שכל צעד כאב, כל תנועה ייסרה.‬
‫עברתי ברטיבות שגרמה לכפותיי לאבד תחושה‬ ‫והספיגה את פרוותי.‬
‫אבל עדיין, המשכתי הלאה.‬
‫עברתי באפלה, דרך הריק,‬
‫היכן שהכול נשאב ממני.‬
‫כל דבר שהופך אותי למה שאני.‬
‫ואפילו כשכבר לא ידעתי למה, המשכתי הלאה.‬
‫לאחר זמן מה, עצמי חזרה אליי,‬ ‫ומצאתי את עצמי בהר.‬
‫באתי לראות את חתול החלומות.‬
‫למה שניתן לך להיכנס?‬
‫למה שתטריד את מנוחתו אחת כמוך?‬
‫ביס קטן של פרווה ועצמות. בקושי חתולה.‬
‫עברתי דרך ארוכה מכדי שאסולק.‬
‫אסביר את ענייניי לזה שבאתי לפגוש ורק לו.‬
‫אני חתולה. אני שומרת דברים לעצמי.‬
‫אז תיכנסי, חתולה גאה.‬
‫אבל ראי הוזהרת.‬
‫לחלומות יש מחיר.‬
‫והמשכתי הלאה.‬
‫אני פה.‬
‫ומי את?‬
‫חתולה. פוסעת באזורי הלילה.‬
‫עורב מת שלח אותי לפה בשביל התגלות.‬
‫אני רוצה לדעת,‬ ‫למה הם יכלו לקחת ממני את ילדיי?‬
‫למה אנו חיים כפי שאנו חיים?‬
‫אני לא מבינה.‬
‫החתולה רשאית להביט במלך. כך אומרים, לפחות.‬
‫אז הביטי בעיניי, אחות קטנה. הביטי בעיניי.‬
‫ובתוך עיניו ראיתי הכול.‬
‫ראיתי את האמת. האמת שלנו.‬
‫והיא עלתה על כל מה שדמיינתי.‬
‫לפני עונות רבות מאוד,‬ ‫חתולים באמת שלטו בעולם הזה.‬
‫היינו גדולים יותר אז. הכול נעשה למעננו.‬
‫בני אנוש היו יצורים זעירים.‬ ‫לא גדולים מכפי שאנחנו עכשיו.‬
‫הם היו מטפחים אותנו, מאכילים אותנו.‬
‫כשהירח היה מלא, היינו צדים אותם.‬
‫היה מהנה יותר לתפוס אותם‬ ‫מאשר אפילו ציפורים.‬
‫ראיתי בעיניו את האושר של הימים ההם,‬
‫משחק החתול והאדם.‬
‫ואז אחד מבני האנוש עלה לגדולה מקרבם,‬
‫בהשראת חלום שסיפר להם.‬
‫חלומות מעצבים את העולם.‬
‫חלומות יוצרים מחדש את העולם בכל לילה.‬
‫אל תחלמו את העולם כפי שהוא עכשיו.‬
‫חלמו על עולם חדש.‬
‫עולם שבו אנחנו כבר לא ניצודים, כבר לא טרף.‬
‫עולם שאנחנו שולטים בו.‬
‫אם מספיק אנשים יחלמו על זה, זה יקרה.‬ ‫חלומות מעצבים את העולם.‬
‫השמועה התפשטה בקרב בני האנוש,‬ ‫אבל במשך זמן מה כלום לא קרה.‬
‫אבל אז לילה אחד, מספיק אנשים חלמו.‬
‫הם לא היו רבים, אולי אלף, לא יותר.‬
‫הם חלמו.‬
‫ולמחרת, דברים השתנו.‬
‫אנחנו היינו לטרף להם, לכלבים,‬ ‫למכונות המתכת שלהם.‬
‫אנחנו היינו זעירים, והם היו ענקיים.‬
‫אז הם שינו את העולם?‬ ‫הפכו אותו לכפי שהוא עכשיו?‬
‫לא בדיוק.‬
‫הם חלמו את העולם,‬ ‫אז הוא תמיד היה כפי שהוא עכשיו.‬
‫אף פעם לא היה עולם שבו חתולים שלטו.‬
‫הם שינו אותו משחר הזמן ועד לקץ הימים.‬
‫הוא תמיד היה כזה.‬
‫את מבינה עכשיו?‬
‫כן, אני מבינה.‬
‫אז את יודעת מה המשימה שלך.‬ ‫מה הנטל שעלייך לשאת.‬
‫האם את חזקה מספיק?‬
‫כן, אני…‬
‫אני מקווה.‬
‫אז התעוררי, ילדה. עם ברכתי.‬
‫אתם מבינים, ראיתי את הבטן הרכה‬ ‫של מה שהוא הראה לי.‬
‫עזבתי באותו לילה כדי להפיץ את הבשורה.‬
‫ועכשיו אני נודדת ממקום למקום.‬
‫הטפתי לחתולי פרא במקומות ריקים,‬
‫צעקתי את המסר שלי לכוכבים.‬
‫לחשתי אותו לחתולים בסמטאות.‬
‫ובכל מקום שהייתי בו המסר שלי היה זהה.‬
‫חלמו אותו.‬
‫אם מספיק מאיתנו יחלמו, רק אלף,‬ ‫נוכל לחלום עולם שבו שום חתול לא סובל,‬
‫ושום חתלתולים לא מתים, בקור ובבדידות.‬
‫היכן שכל החתולות והחתולים‬ ‫הם מלכות ומלכי הבריאה.‬
‫זה המסר שלי.‬
‫ואני אמשיך לנוע,‬ ‫ואחזור על המסר הזה עד שאמות‬
‫או עד שאלף חתולים ישמעו את מילותיי‬ ‫ויאמינו בהן ויחלמו.‬
‫ונגיע שוב… לגן עדן.‬
‫גברתי?‬
‫אני מאמינה.‬
‫אז יש תקווה, ילדה.‬
‫טוב, לפחות היא הייתה משעשעת.‬ ‫אזקוף את זה לזכותה.‬
‫אתה חושב שזה יקרה כפי שהיא אמרה?‬
‫הייתי רוצה לראות כל אחד, נביא, אל או מלך,‬
‫משכנע אלף חתולים‬ ‫לעשות כל דבר שהוא באותו הזמן.‬
‫השמש תזרח בקרוב.‬
‫נחזיר אותך הביתה, קטנטונת.‬
‫תראה, היא עדיין ישנה.‬
‫אני חושבת שהיא חולמת.‬
‫מעניין על מה חתולים חולמים.‬
‫לפי התנועות שלה היא בטח צדה משהו.‬
‫תראה אותה. נכון שזה חמוד?‬
‫כן. זה ממש חמוד.‬
‫- קאליופה -‬
‫אי אפשר לאלץ דמות לעשות משהו‬
‫רק כי זה קל לכם יותר כסופרים.‬
‫- אוגוסט 2018 -‬
‫הדמות חייבת להיות בעדיפות עליונה.‬
‫כל השאר בא אחריה.‬
‫- לשלוט בנרטיב -‬
‫כל תפנית בעלילה, כל שורה בדיאלוג.‬
‫כל… דממה הרת משמעות.‬
‫יש שאלות?‬
‫כן.‬
‫תוכל לספר לנו קצת על התהליך שלך?‬
‫יש לך עצה כלשהי לאלו מאיתנו שרק מתחילים‬
‫ומתקשים לא לשנוא כל דבר שאנחנו כותבים?‬
‫אני מצטער לומר‬ ‫שאני עושה את זה כבר זמן רב, ו…‬
‫זה לא נעשה קל יותר.‬
‫אבל תנסי לא להתייאש כשזה קשה.‬
‫רומן הביכורים שלי נדחה על ידי שבעה מו"לים‬
‫לפני שהפך לרב-מכר, אז…‬
‫כן. זה הכול להיום.‬
‫אל תשכחו את המשימה, אותו אירוע‬
‫שמסופר מתוך נקודות מבט‬ ‫שונות מאוד של שתי דמויות.‬
‫השגת את זה?‬
‫זה דרש מאמץ, אבל…‬
‫כן.‬
‫זה…‬
‫זה מושלם. תודה.‬
‫אין בעד מה.‬
‫זה ראוי להערצה,‬
‫עד כמה סופר כמוך‬ ‫מוכן להרחיק לכת בנוגע למחקר.‬
‫זה מועיל להכיר רופאה לעתיד.‬
‫האמת שרציתי להיות סופרת,‬
‫אבל ההורים שלי התעקשו שתהיה לי רשת ביטחון.‬
‫אני עדיין כותבת כשיש לי זמן, אבל…‬
‫ההורים שלך חכמים מאוד.‬
‫עדיף לך ככה. אני מבטיח.‬
‫אז מה אני חייב לך?‬
‫כלום.‬ ‫-די. נורה…‬
‫באמת.‬
‫בטח היו שורפים את זה בכל מקרה.‬
‫רק אל תספר לאף אחד איפה השגת את זה.‬
‫לא אספר. אני מבטיח.‬
‫ו… אם לא אכפת לך.‬
‫תוכל לחתום לי עליו?‬
‫- ריצ'רד מדוק‬ ‫הקברט של ד"ר קליגרי -‬
‫כמובן.‬
‫יש לך מושג מתי הספר החדש יצא לשוק?‬
‫לא. אבל את בהחלט תופיעי בעמוד התודות.‬
‫זה ספר המשך?‬
‫או משהו חדש?‬
‫זה מידע סודי.‬
‫מי זה?‬
‫ריצ'רד מדוק, באתי אל ארזמוס פריי.‬
‫מיד ארד.‬
‫אתה לבד?‬
‫זה רק אני. הבאתי את זה.‬
‫אז תיכנס, נערי היקר, תיכנס.‬
‫מה שלומך, ריצ'רד?‬
‫כתבת משהו עמוק ומרגש לאחרונה?‬
‫אתה יודע שלא, מר פריי.‬
‫לא.‬
‫לא כתבתי מילה אחת במשך שנה.‬ ‫שום דבר שלא זרקתי.‬
‫אז אני מציע שתשב, תשתה,‬
‫ותראה לי את המתנה שלי, לא בהכרח בסדר הזה.‬
‫כן.‬
‫כל הכבוד, נערי היקר.‬
‫טריכובזואר אמיתית.‬
‫אתה יודע עליהן?‬
‫הן בדרך כלל מוסרות מקיבתן של נשים צעירות‬
‫שיש להן נטייה לבלוע את שיערן שלהן.‬
‫זה נקרא סינדרום רפונזל.‬
‫פעם האמינו שלאבני בזואר יש כוחות מיסטיים.‬
‫הן יכולות לנטרל רעל, להבריא חולים.‬
‫אדוארד הרביעי ניצל מהשפעות פצע רעל‬
‫רק בזכות זה שהייתה ברשותו בזואר.‬
‫כן, אני רואה שאני מרצה שוב.‬
‫סופר זקן שאין לו עם מי לדבר‬ ‫מתחיל לחבב את הקול של עצמו.‬
‫אבל אני מניח שתרצה את מתנתך עכשיו.‬
‫הייתי בן 27, טיילתי בהר הליקון.‬
‫ערכתי מחקר בשביל עוד רומן‬ ‫שללא ספק הייתי נוטש.‬
‫הוא היה רווי במיתולוגיה יוונית.‬
‫ובזמן שהייתי שם, גיליתי אוסף כתבים עתיקים‬
‫על המוזות והדרך לשלוט בהן‬
‫באמצעות צמח המולי,‬ ‫שום מכשפים וטקסים אבודים מסוימים.‬
‫החלק הקשה ביותר היה להביא אותה לאנגליה.‬
‫הנה היא.‬
‫מה תרצה ממני כעת, ארזמוס?‬
‫שאופיע בפניך על מנת לשעשע אותך?‬
‫האיש הזה אמור להיות הקהל שלנו?‬
‫זה ריצ'רד מדוק. הוא סופר.‬
‫או לפחות הוא כתב‬ ‫רומן ביכורים אחד מצליח להפליא.‬
‫אבל כעת הוא אינו מסוגל לכתוב שום דבר אחר.‬
‫ריצ'רד, זו קאליופה,‬ ‫הצעירה מבין תשע האחיות.‬
‫היא הייתה המוזה של הומרוס.‬ ‫אז היא צריכה להיות טובה מספיק בשבילך.‬
‫קאליופה, אני נותן אותך לריצ'רד.‬
‫עכשיו את שלו.‬
‫אבל אמרת שתשחרר אותי לפני שתמות.‬
‫"אל תבטחי בנדיבים", יקירתי.‬
‫וגם לא בסופר מזדקן‬ ‫שמעולם לא היה מה שנקרא דוגמה ומופת‬
‫בכל הנוגע לקיום הבטחות.‬
‫אבל הבטחת.‬
‫סופרים הם שקרנים, יקירתי.‬
‫ודאי הבנת זאת עד עכשיו.‬
‫אל תדאג. היא לא יכולה לברוח.‬
‫היא כבולה אליך עכשיו‬ ‫בדיוק כפי שהיא הייתה פעם כבולה אליי.‬
‫אז למה כלאת אותה?‬
‫כי לא יכולתי לשאת את מראה‬
‫הפנים הקטנות, החמוצות‬ ‫ונוטרות הטינה שלה כל היום.‬
‫וגם אתה לא תוכל. אני מבטיח לך.‬
‫אני לא יודע אם אני מסוגל לזה.‬
‫ברור שאתה מסוגל, נערי היקר.‬
‫אומרים שצריך לחזר אחר בנות מינה.‬
‫אבל עליי לומר שגיליתי‬ ‫שהפעלת כוח הייתה יעילה ביותר.‬
‫אל תיתן לה לשטות בך. היא לא בת אנוש.‬
‫היא בת אלפי שנים. היא נוצרה למטרה הזאת.‬
‫זה הייעוד שלה, לתת השראה לגברים כמונו.‬
‫אחרי הכול, היא נתנה לי תהילה,‬
‫כבוד, רומנים, פואמות, מחזות.‬
‫אתה תראה.‬
‫אם זה נכון, למה שאתה…‬
‫זמני עבר.‬ ‫יצירותיי הטובות ביותר אזלו בדפוס.‬
‫אפילו בהשראת מוזה.‬
‫אף אחד כבר לא קורא את ארזמוס פריי.‬
‫עכשיו קח את הפרה הקטנה, ריצ'רד.‬ ‫אני לא רוצה לראות איש מכם שוב.‬
‫אולם, אם אי פעם תרגיש במקרה‬ ‫ניצוץ של הכרת תודה,‬
‫אולי תשכנע את המו"ל שלך‬ ‫להחזיר לדפוס את "הנה בא נר".‬
‫הייתי גאה בו במיוחד.‬
‫אני…‬
‫אני רק צריך זמן לחשוב מה לעשות.‬
‫על מה יש לחשוב?‬
‫אני אלה.‬
‫בתו של זאוס.‬
‫אני לא רכוש‬
‫שמחזיקים בו, משתמשים בו וסוחרים בו.‬
‫אתה חייב לשחרר אותי.‬
‫אתה צריך רק לומר את המילים.‬ ‫-אני מבטיח שאומר.‬
‫אבל…‬
‫את חושבת שתוכלי לעזור לי קודם?‬
‫לתת לי השראה?‬
‫רק לספר אחד, ואז אשחרר אותך.‬
‫אני נשבע שאשחרר.‬
‫"סופרים הם שקרנים."‬
‫לא כולנו.‬
‫רק ספר אחד.‬
‫בבקשה.‬
‫אני בוחרת עם מי לחלוק את מתנותיי.‬
‫אולי שנינו צריכים זמן לחשוב.‬
‫- כותר יפורסם בהמשך‬ ‫רומן מאת ריצ'רד מדוק -‬
‫- רדיט.קום -‬
‫- ריצ'רד מדוק -‬
‫- ספר המשך לקברט? -‬
‫- אינסטגרם.קום -‬
‫- הקברט של ד"ר קליגרי -‬
‫- @ריקמדוק‬ ‫איפה הרומן השני? -‬
‫בגבול, בדיוק על הקו‬ ‫של להיות לא במקום זה ולא במקום אחר,‬
‫אז אני באזור אפור, ושום דבר לא היה ברור.‬
‫אף אחד לא היה יכול להיות ברור.‬
‫אנחנו לא יכולים להתבטא בבהירות,‬ ‫מתבלבלים במילותינו.‬
‫לא יכולנו לשים את האצבע‬ ‫על הדבר שהוא עשה שהרגשנו שהיה כה שגוי.‬
‫אז כן, בוב חושב שהשתגעת.‬
‫אתה רוצה לחזר אחריי במתנות?‬
‫לא כך זה נעשה?‬
‫אתה יודע איך זה נעשה.‬
‫אומן מתפלל למוזות.‬
‫הוא נשבע לשרת את האלות ולהיות מסור להן‬
‫בתמורה להשראה אלוהית.‬
‫אומן לא מחזיק במוזה בניגוד לרצונה.‬
‫נתת לארזמוס פריי מה שרצה.‬
‫לא.‬
‫הוא לקח את זה ממני.‬
‫חזרתי להר הליקון.‬
‫למעיינות הקדושים.‬
‫הנחתי את המגילה שלי על החוף‬ ‫והלכתי לרחוץ כפי שתמיד עשיתי.‬
‫הוא מצא אותה שם.‬
‫הוא קרא אותה‬
‫ואמר…‬
‫"קאליופה, את רשאית לקרוא לי אדון".‬
‫ואז הוא שרף את המגילה שלי,‬ ‫דבר שכבל אותי אליו ועכשיו אליך.‬
‫אלא אם תאמר את המילים,‬ ‫על מנת שאוכל להיות חופשייה כמוך.‬
‫את חושבת שאני חופשי?‬
‫קיבלתי את המקדמה לספר הזה לפני שנתיים.‬
‫אפילו עוד לא התחלתי אותו.‬
‫אני אפילו לא יודע מה הנושא שלו.‬
‫אני טובע, קאליופה.‬
‫בבקשה.‬
‫אני מתחנן בפנייך.‬
‫תבקש ממני שוב… כשאהיה חופשייה.‬
‫אני מקווה שאתה פאקינג כותב.‬
‫הייתי כותב אם לא היית מתקשר להציק לי.‬
‫המו"לים שלך הרגע התקשרו להציק לי.‬
‫הם רוצים את הספר עכשיו.‬
‫אני צריך רק שבועיים.‬
‫ריקי, הוא היה אמור להיות מוכן‬ ‫לפני תשעה חודשים.‬
‫טכנית, אתה מפר…‬
‫אני לא יודע מה הם רוצים שאעשה, לארי.‬ ‫זה לוקח זמן.‬
‫ריקי, היה לך זמן.‬
‫לקחת את הזמן שלך. לקחת גם את הכסף שלהם.‬
‫אני יודע.‬
‫עכשיו אתה חייב לתת להם משהו כדי ש…‬
‫כל דבר שהוא, פרק. או שהם יבטלו את העסקה‬
‫וידרשו שתחזיר את המקדמה.‬ ‫-אבל…‬
‫ואני לא אוכל לעשות כלום,‬
‫כי אתה כבר לא תהיה הלקוח שלי.‬
‫אתה מבין?‬
‫אל תיתן לה לשטות בך. היא לא בת אנוש.‬
‫היא בת אלפי שנים. היא נוצרה למטרה הזאת.‬
‫זה הייעוד שלה, לתת השראה לגברים כמונו.‬
‫ריק? תגיד משהו כדי שאדע שאתה מבין.‬
‫אני מבין.‬
‫אשלח לך משהו.‬
‫קאליופה.‬
‫גברות רחומות,‬
‫אם הקאמנות, שמעו את תפילתי.‬
‫זו אני, בתכן,‬
‫קאליופה שקוראת לכן להציל אותי מהמקום הזה.‬
‫גברות ההגות, הזיכרון והשירה,‬
‫הקשיבו לי.‬
‫בסדר. מספיק, קול יפהפה.‬
‫אנו מבינות ללבך, אבל לא נוכל לעזור לך.‬
‫נלכדת בהליקון על פי פולחני המסתורין.‬
‫את כבולה כחוק.‬
‫אבל זה לא צודק, אימהות שלי.‬
‫האם לא תוכלו לעשות דבר?‬
‫איש אינו יכול להתערב למעני?‬
‫מעטים הם בעלי הכוחות הישנים שמוכנים‬
‫או מסוגלים להתערב‬ ‫בענייני בני תמותה בימינו, קאליופה.‬
‫אלים רבים מתו, בתי.‬ ‫רק האינסופיים לעולם אינם נמוגים.‬
‫ואפילו להם יש קשיים בזמן האחרון.‬
‫ובכל זאת… כל דבר קטן יעזור,‬
‫כפי שאמרה האישה הזקנה כשהיא השתינה בים.‬
‫האינסופיים. זה רעיון.‬
‫אחרי הכול, מלך החלומות וקאליופה‬ ‫היו קרובים בשלב מסוים.‬
‫לא לזמן רב. וזכרי, אחותי-עצמי,‬ ‫הם לא נפרדו ברוח טובה.‬
‫ובכל זאת.‬
‫היא נשאה את גורו.‬
‫הילד ההוא שהלך להאדס‬ ‫למען גברתו-אהובתו ומת בתראקיה,‬
‫שנקרע לגזרים בשל חילול הקודש שלו.‬
‫גם לו היה קול יפהפה.‬
‫אורפאוס.‬
‫מלך החלומות לעולם לא יעזור לי.‬
‫לא אחרי מה שעוללתי לו.‬
‫הוא שונא אותי בגלל זה ואני מתעבת אותו.‬
‫לא אסכים לקבל את עזרתו.‬
‫ילדה טיפשה.‬
‫אונירוס אינו יכול לעזור לך גם לו רצה בכך,‬
‫מה שלא סביר.‬
‫כמוך, בעלך לשעבר נלכד על ידי בני תמותה.‬
‫הוא כלוא מתחת לאדמה.‬
‫בהותירו את העולם הזה בלפיתתה של מחלת שינה.‬
‫ומכת חלומות וסיוטים שזורעים הרס.‬
‫אני מצטערת, קטנה שלי.‬
‫לא.‬
‫תפילותייך נאמרו לריק.‬
‫לא נוכל לעשות דבר למענך.‬
‫בבקשה.‬
‫ואין לך דבר לעשות מלבד לקוות.‬
‫בבקשה אל תשאירו אותי פה.‬
‫אני מתחננת בפניכן.‬
‫- אוגוסט 2020 -‬
‫יש לנו מלחמת הצעות מחיר קטנה ונחמדה.‬
‫כל אולפן קולנוע גדול רוצה אותו.‬
‫- ריק מדוק‬ ‫…ואהבתי נתנה לי אור -‬
‫קולנוע, רשתות שידור, סטרימינג.‬
‫מי מוביל במרוץ?‬
‫כל מי שייתן לו לכתוב ולביים.‬
‫הם לא נתנו אפילו לג'ו רולינג לכתוב ולביים.‬
‫ג'ו רולינג צריכה סוכן חדש.‬ ‫תגיד לה להתקשר אליי.‬
‫לעולם לא אבין איך יצירה של ספרות פופולרית‬
‫הפכה למועמדת, ואפילו הגיעה לרשימה הקצרה.‬
‫הוועדה חשה שהספר החדש של מדוק‬ ‫התעלה על ז'אנרים.‬
‫קראת אותו?‬
‫לא, ברור שלא.‬
‫טוב, אני קראתי.‬ ‫והוא כמו ספר שנכתב על ידי איש אחר לגמרי.‬
‫זה ספר מהמם.‬
‫די יוצא דופן.‬
‫כלומר, העושר המדהים של החומר.‬
‫כן. אבל למה הוא שינה את שמו?‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-מריצ'רד לריק בלי האות "קיי"?‬
‫זה בטח מייצג את נושא ההמצאה מחדש של הרומן.‬
‫אני חושבת שזה בטח מייצג‬ ‫את היומרה של הסופר.‬
‫על מה דיברנו?‬
‫אמרתי כמה אהבתי‬ ‫את איך שיצרת את דמותה של איילין.‬
‫אין מספיק דמויות נשיות חזקות בספרות.‬
‫גם לא בספרות שנכתבה ע"י נשים.‬
‫אני מסכים.‬
‫ואני יודע שזה אופנתי כרגע‬
‫לומר שרק אישה יכולה לכתוב‬ ‫באופן אותנטי על החוויה הנשית,‬
‫אבל… טוב…‬
‫אני נוטה להחשיב את עצמי לסופר פמיניסט.‬
‫ומהיכן בתוכך מגיע הקול הזה?‬
‫הקול הנשי?‬
‫מהנשים שבחיי.‬
‫- אוגוסט 2022 -‬
‫אני מצלם את גרסת הסרט בלוס אנג'לס.‬
‫האולפן שכר לי מטוס פרטי.‬
‫אז לא צריכה להיות לנו בעיה‬ ‫להכניס אותך לארה"ב.‬
‫ומי יודע?‬
‫- ריק מדוק - אבני עיטים -‬
‫אולי אנחנו נחליט להישאר באל-איי.‬
‫אולי "אנחנו" נחליט?‬
‫את לא יכולה להרשות לעצמך‬ ‫ליהנות מההצלחה שלנו?‬
‫אפילו לשנייה?‬
‫אנחנו מספרים סיפורים שמרגשים אנשים‬ ‫ומעניקים להם השראה.‬
‫האם המוזות לא נוצרו לשם כך?‬
‫אחיותיי האלות ואני נולדנו. לא נוצרנו.‬
‫סליחה. זה לארי.‬
‫דיברת עם האולפן?‬
‫- היפהפייה הנרדמת מתעוררת -‬
‫לא, אני צריך שהם יתחייבו מההתחלה‬
‫שצוות השחקנים ואנשי הצוות‬ ‫יכללו לפחות 50 אחוזים של נשים‬
‫ואנשים שאינם לבנים.‬
‫ואז אנחנו צריכים לפרסם את זה‬
‫כדי שלא יוכלו לסגת מזה כשישכרו אנשים.‬
‫מה מצבנו עם הכסף?‬
‫אתה צוחק עליי?‬
‫לא.‬
‫אני קוראת לך, אונירוס, על מנת שתשמע אותי‬
‫ותבוא לעזרי כשאומר את שמך בקול.‬
‫מורפיאוס?‬
‫מה זה אומר?‬
‫זה שמו של אל החלומות.‬
‫את כותבת לו מכתב?‬
‫משהו כזה.‬
‫את שלי.‬
‫כחוק.‬
‫אל החלומות לא יכול להציל אותך.‬
‫תודה שהסכמת לערוך את הריאיון בביתך.‬
‫תודה שפרסמת את דבר הספר החדש.‬
‫אז חשבתי להתחיל בשאלה‬ ‫על ההשפעות הספרותיות שעיצבו אותך.‬
‫טוב, לא הייתי בכלל סופר‬
‫לולא קראתי סופרות כמו שירלי ג'קסון‬
‫ומרגרט אטווד, ואוקטביה א' באטלר.‬
‫אחרי שקראתי את "אבני עיטים"‬ ‫הסופר שעלה בדעתי‬
‫היה ארזמוס פריי המנוח.‬
‫סליחה, אמרת ארזמוס פריי "המנוח"?‬
‫הוא…‬
‫הוא מת?‬
‫בקיץ האחרון. הכרת אותו?‬
‫לא הכרתי אותו. אני…‬
‫נפגשנו בכמה אירועים.‬
‫הוא היה… אדיב מאוד לגבי יצירתי.‬
‫והוא בטח היה בן 90 כמעט. האם הוא…‬
‫האם הוא מת מזקנה?‬
‫לא.‬
‫האמת שהוא הרעיל את עצמו.‬
‫מסתבר שהדבר האחרון שהוא עשה‬ ‫היה לכתוב מכתב למו"ל הישן שלו,‬
‫ולהתחנן בפניו‬ ‫שיחזיר את אחד הספרים שלו לדפוס.‬
‫"הנה בא נר", אני מניח.‬
‫אני חושבת שכן. איך ידעת?‬
‫זה היה אולי הספר הכי אהוב עליי בצעירותי.‬
‫הוא היה מרגש מאוד, כן ו…‬
‫מוזר.‬
‫איש מסכן.‬
‫חבל שאנשים הפסיקו לקרוא אותו.‬ ‫שהיצירות שלו יצאו מהאופנה.‬
‫לא שאתה תצטרך לדאוג לגבי זה.‬ ‫אתה ריצ'רד מדוק.‬
‫סליחה. ריק מדוק.‬
‫טוב. השאלה הבאה.‬
‫באת.‬
‫קראת.‬
‫אמרו לי שכלאו אותך, בדיוק כמוני.‬
‫לא כמוך.‬
‫הסבל שלי היה כאין וכאפס לעומת שלך.‬
‫אל תגיד את זה.‬
‫השוואת הסבל שלנו רק מחמירה אותו.‬
‫הכאיב לי לשמוע על מר גורלך.‬
‫אני שמחה שאתה חופשי.‬
‫נכבלת לפה על פי החוקים.‬
‫אני יודעת שלא תוכל לשחרר אותי.‬
‫רק הוא יכול לעשות את זה,‬
‫אבל אולי תוכל… לעורר בו את הרצון?‬
‫לשחרר אותי?‬
‫אני אעשה את כל זה… ויותר מכך.‬
‫חלום…‬
‫עליו להיענש.‬
‫איך? איזה עונש יהיה חמור מספיק?‬
‫אפילו מותו לא יחזיר את מה שהוא לקח ממני.‬
‫הוא כלום.‬
‫הוא רק אדם.‬
‫לא אוכל לתת לו לחמוק מעונש.‬
‫למה? כי הייתי פעם שלך?‬
‫כי הוא פגע בך.‬
‫בפעם האחרונה שראיתי אותך,‬ ‫אמרת שלעולם לא תדברי איתי שוב.‬
‫אני מצטערת, אני…‬
‫לא ידעתי עוד לאן לפנות.‬
‫לא הבנת את כוונתי.‬
‫כששמעתי אותך קוראת לי,‬ ‫אפילו אחרי כל הזמן הזה…‬
‫תני לי לעזור לך.‬
‫בבקשה.‬
‫אני חב לך את זה.‬
‫מה תעשה לו?‬
‫מה לעזא… מי אתה?‬
‫עוף מהבית שלי.‬ ‫-תהיה בשקט.‬
‫אתה מחזיק פה אישה כנגד רצונה.‬
‫באתי לבקש שתשחרר אותה.‬
‫יצאת מדעתך?‬
‫אין פה אישה.‬ ‫אתקשר למשטרה. אתה יודע מי אני?‬
‫אני יודע בדיוק מי ומה אתה, ריצ'רד מדוק.‬
‫אתה תתקשר למשטרה?‬
‫לא, אני לא אתקשר לשום אמצעי של בני אנוש.‬
‫פשוט תשחרר אותה.‬
‫אתה לא מבין, אני זקוק לה.‬
‫בלעדיה, לא הייתי מסוגל לכתוב,‬ ‫לא היו לי רעיונות.‬
‫תקשיב, יש לי כסף.‬ ‫-נצור לשונך.‬
‫היא הוחזקה בשבי במשך למעלה מ-60 שנים.‬
‫היא הושפלה, סבלה מהתעללות, חוללה.‬
‫ואתה לא תשחרר אותה כי אתה צריך רעיונות?‬
‫טוב… אם אתה רוצה רעיונות, אז אתה תקבל אותם‬
‫בשפע.‬
‫מה עשית לי?‬
‫את גורמת לי לסיוטים עכשיו?‬
‫תגידי לי!‬
‫לא עשיתי לך כלום, ריצ'רד מדוק.‬
‫אתה פגשת את מורפיאוס,‬
‫מי שהרומאים קראו לו מעצב הצורה.‬
‫הוא היה פעם בעלי.‬
‫ואביו של בני.‬
‫לא ידעתי שהיה לך בן.‬
‫אתה לא יודע עליי דבר.‬
‫אבל זה מאוחר מכדי שתהיה מוטרד מכל זה.‬
‫"ובאפלה,‬
‫הוא חשב על הסיפור שבכל כוכב,‬
‫כמו גחליליות.‬
‫מועפות… נמוגות… בלילה."‬
‫- אבני עיטים -‬
‫יש שאלות?‬
‫האישה הצעירה בשורה השלישית.‬
‫היצירה שלך מתפרסת‬ ‫על פני ז'אנרים רבים כל כך,‬
‫עולמות רבים כל כך,‬ ‫דמויות רבות ושונות כל כך.‬
‫אני יכולה לשאול מאיפה כל זה מגיע?‬
‫בשבילי… רעיונות לא מגיעים משום מקום שהוא.‬
‫הם מקיפים אותנו, כל הזמן.‬
‫יכולתי לכתוב רומן שלם שמתרחש ב… הקראת ספר.‬
‫היכן ש… משהו קרה לעולם שבחוץ,‬
‫שואה מסוג כלשהו, אבל הקהל מוגן…‬
‫כל עוד הסופר ממשיך להקריא.‬
‫תודה.‬
‫או… סיפור על אחוות המבקרים.‬
‫למעשה, אחים אפלים המחוברים זה לזה‬ ‫באמצעות טקסים טמאים ושבועות דם.‬
‫על מנת להרוס סופר,‬
‫הם מקריבים ילד ומבצעים מיסה ביקורתית.‬
‫או עיר שבה הרחובות סלולים בזמן.‬
‫רכבת מלאה בנשים דוממות,‬ ‫הנהוגה בידי גבר עיוור.‬
‫ראשים שעשויים מאור… סליחה.‬
‫סלחו לי, אני מצטער.‬
‫דג זהב-זאב שהופך לזאב בעת ירח מלא.‬
‫גבר שיורש כרטיס ספרייה‬ ‫של ספריית אלכסנדריה.‬
‫שתי נשים זקנות שלוקחות חמוס לחופשה.‬
‫ססטינה על דממה,‬
‫שעושה שימוש במילים… אפל, מרופט,‬
‫לעולם לא, צרחה, אש, נשיקה…‬
‫גבר זקן שהיקום היה בבעלותו‬ ‫ושמר אותו בצנצנת ריבה.‬
‫גבר שמתאהב בבובה מנייר.‬
‫מר מדוק, זו נורה. מה קרה לידיים שלך?‬
‫אלוהים, יש לי כל כך הרבה רעיונות.‬
‫לא היו לי עט או נייר,‬ ‫אז השתמשתי בידיים שלי.‬
‫אמרתי שאני זקוק לרעיונות,‬ ‫אבל הם מגיעים בקצב מהיר מדי.‬
‫צריך לקחת אותו לבי"ח.‬
‫לא. בבקשה, לכי לבית שלי.‬
‫יש אישה בחדר בקומה העליונה.‬
‫היא נעולה שם.‬
‫תגידי לה שהיא יכולה ללכת, שאני משחרר אותה.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫קחי את המפתחות שלי. שחררי אותה.‬ ‫תגרמי לה ללכת, תגרמי לה לעזוב.‬
‫חתמתי לך על ספר פעם, נכון?‬
‫בבקשה.‬
‫בסדר, אלך.‬
‫תעשי שזה ייפסק.‬
‫תגידי לה שאני מצטער.‬
‫יחסים קסומים ואלכימיים שנתפסים ככת מטען.‬
‫נפגוש אותך בבית החולים.‬
‫השמש שוקעת על הפרתנון. מרק שיני כריש.‬
‫זמיר, שיח ורדים וקולר כלבים מגומי שחור.‬
‫שלום?‬
‫- הנה בא נר - ארזמוס פריי -‬
‫זה נגמר.‬
‫תודה.‬
‫רק עניתי לקריאתך.‬
‫מה תעשי עכשיו?‬
‫אני חושבת שמה שאני חייבת לעשות‬
‫זה לנסות לוודא שזה לא יקרה שוב‬ ‫לאף אחד לעולם.‬
‫איך?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫בכך שאעניק השראה לבני האנוש‬ ‫לרצות דברים טובים יותר לעצמם ולאחרים.‬
‫בכך שאשכתב את החוקים שעל פיהם נכלאתי.‬
‫חוקים עתיקים שלאחיותיי ולי‬ ‫לא הייתה זכות דיבור בנוגע להם.‬
‫אני אעשה אותו הדבר בממלכה שלי.‬
‫השתנית, אונירוס.‬
‫בימים עברו,‬ ‫היית משאיר אותי להירקב פה בלי להניד עפעף.‬
‫אתה עדיין שונא אותי… על כך שעזבתי אותך?‬
‫על כך שהאשמתי אותך במה שקרה?‬ ‫-לא.‬
‫למדתי הרבה בזמן האחרון, ו…‬
‫לא חשוב.‬
‫אני לא שונא אותך.‬
‫אתה צריך לשחרר את בן התמותה עכשיו.‬
‫הוא שחרר אותי,‬
‫ובלי מחילה, פצעים לעולם לא יגלידו.‬
‫את תסלחי לו על מה שהוא עשה?‬
‫לא אסלח על מה שהוא עשה,‬
‫אבל עליי לסלוח לאיש.‬
‫לא למענו.‬
‫למעני.‬
‫האם תשחרר אותו?‬
‫אם זה רצונך…‬
‫כך ייעשה.‬
‫חזרתי, מר מדוק. איך אתה מרגיש?‬
‫אני…‬
‫אני כבר לא יודע. אני… כל הזמן מנסה לחשוב.‬
‫עשיתי מה שביקשת. הלכתי לבית שלך.‬
‫היה שם רק ספר.‬
‫היה משהו שהיא אמרה.‬
‫ה… מעצב הצורות.‬
‫היה שם. היא כתבה אותו. אני…‬
‫הלוואי שיכולתי להיזכר!‬
‫פתאום קשה כל כך… לחשוב.‬
‫אני צריכה להתקשר למישהו?‬
‫היא איננה.‬
‫והכול נעלם איתה.‬
‫הרעיונות, הסיפורים.‬
‫כולם היו שלה.‬
‫של מי? על מי אתה מדבר?‬
‫אין לי מושג.‬
‫שום מושג.‬
‫אוכל לבקר אותך מתישהו בממלכת החלומות,‬
‫כדי שנוכל סוף סוף לדבר על הבן שלנו…‬
‫ו… להתאבל עליו כראוי?‬
‫יום אחד, אולי, אבל…‬
‫אני מבינה.‬
‫תודה, אונירוס.‬
‫לא אשכח את זה.‬
‫היה שלום.‬
‫שא ברכה.‬
‫היי שלום, קאליופה.‬
‫תרגום כתוביות: זיוית אוריין‬