Care e sensul vieții?
Ne aflăm aici cu un motiv?
Există vreun scop?
La început, n-am avut habar ce se întâmpla.
Nu puteam să văd nimic.
Era cald.
Eram lângă mama.
În fiecare zi mă distram.
Oare scopul era să te distrezi?
Întregul scop?
Nu, n-avea cum să fie atât de simplu.
Uite unul aici.
Apoi s-a terminat.
S-a zis cu tine.
HINGHERI COMITATUL HURON, ADĂPOST ANIMALE
Gata cu distracția.
A părut a fi o viață foarte scurtă.
Adică... ce făcusem mai exact?
Mă jucasem puțintel.
Mâncasem puțintel.
Săpasem în noroi.
Dar dacă stau bine să mă gândesc, nu făcusem prea multe.
Mă întorsesem! Și eram din nou pui!
Viu și pregătit să întreb marile întrebări, să caut răspunsuri.
Lăsați-mă acolo.
Unde sunt?
- Ce alți pui mai aveți? - Pe acesta de aici.
Ce rasă e?
E un Red Retriever.
E un câine bun.
De rasă bună. Ușor de dresat.
Aveți ceva mai mic?
Am aici niște Yorkie drăgălași.
Și mai am Chin Japonez.
Un pudel. Un Corgi.
Ia te uită ce minunății!
Cineva știa că vin.
Da!
Ia uite!
Ce avem noi aici?
Ia te uită la micuțul ăsta.
Sigur face câteva parale.
Da, i-a dat knockout din runda a doua. Am pierdut tot.
Rămâi aici, băiete.
De data asta, tu faci cinste.
Azi nu, amice.
M-am gândit la viața mea.
Aveam în continuare atâtea întrebări.
Însă una singură mi se învârtea mereu în minte.
De unde beau niște apă?
Vrei înghețată?
Sigur.
Cu ce aromă?
Mamă, se aude ceva acolo.
Scumpule!
Ethan.
Mamă, vino încoace.
Doamne. Pare tare însetat.
E prea cald pentru el.
- Trebuie să-l luăm de acolo. - Nu pot deschide ușa.
- Stai, e încuiată. - Mamă, te rog!
Bine, dă-te la o parte.
Amărâtul de tine.
Sărăcuțul de tine.
Cum te simți, băiețel? Bine?
Ce? Ce-i asta?
Mamă!
Un băiețel?
- Te simți bine? - Un băiețel!
N-am știut până acum că poate exista ceva numit „băiețel”.
Cred că micuțul ăsta o să supraviețuiască.
- Putem să-l păstrăm, mamă? - Nu știu.
Tatăl tău s-ar putea supăra.
Am hotărât pe loc,
c-o să-l păstrez cu siguranță pe acest băiețel.
Da. Tată!
- Putem să-l păstrăm? - Cine o să-i dea de mâncare?
Eu.
- Cine o să curețe după el? - O să fac eu tot, tată.
- Crezi că ești pregătit să faci asta? - Da!
Nu știu, fiule.
E un băiețel bun.
Haide, te rog! E un Retriever, tată!
O să-ți aducă papucii. Și ziarele atunci când plouă.
Spune orice ai vrea să-ți fie adus. Și el o s-o facă.
Uite. Vino încoace. Ce faci?
Am discutat cu Ethan
că va fi responsabilitatea lui.
Bravo, băiețel.
Tată, te rog.
Haide. Are nevoie de un prieten.
Chestia asta pe care o faceți nu e corectă, bine?
- Ia-l de aici. Vreau să discut cu mama. - Bine.
Ești agitat, băiețel? Nu fi!
O să fie bine. Da.
Nu avem de ales.
- Dacă fac mizerie, tu o să cureți. - Haide!
- O să se plictisească de el. - Haide!
Nu! Doar îl știi cum e.
Dacă spune nu, putem să fugim și să găsim o altă familie.
- Ethan. - Da?
Ai câine.
Da! Doamne! Da!
Hai, băiețel!
Doamne! Mulțumesc! Haide!
Bailey.
B-A-I-L-E-Y. Așa cred.
Iar eu sunt Ethan.
Eu sunt proprietarul.
Crezi că știe cum să-mi scrie numele?
Eu cred că da, scumpule.
Cuminte, băiatu'.
Așa.
Ești gata? Haide, Bailey.
Bailey, șezi! Șezi!
Rostogolește-te!
Scoate aia din gură!
Bun. Vino încoace! Dă laba!
Haide! Da! Bravo, băiete.
Întoarce-te.
Ce tot spune acolo? Sunt prea multe cuvinte.
Acum o să fac asta.
Vino încoace.
Bravo.
Însă un cuvânt era rostit mai des decât restul.
Bailey...
După un timp, am început să înțeleg cuvintele care contau.
Aveam un băiețel, iar numele lui era Ethan.
Aveam și eu un nume.
Bailey...
Mi-am învățat locul în haită.
Mama mă plăcea.
Tata mă plăcea.
Mult.
Mă scuzați. O clipă.
Haide. Lasă-mă în pace!
Mi-a părut rău pentru motan. E clar că-și dorea să fie câine.
N-a fost vina mea că n-a putut fi câine.
Ethan, e timpul să te culci.
- Trebuie să stingi lumina, bine? - Bine.
Bun, haide. Hai!
„Nu! Nu face asta, Căpitane!”
„Bucky, lasă-l s-o ia. O să-i dăm o lecție cu forța.”
„Vine după noi. Săriți ca să vă salvați!”
Ethan inventa tot timpul niște jocuri grozave.
Să scoți zgomote sub o pătură? Genial.
„Mult prea lung.”
În fiecare seară, la culcare,
mă gândeam cât de fericit eram că-l aveam un Ethan.
Și că nu eram pisică.
- Bailey, treci în mașină! - Hai, băiete!
Haide.
Când familia voia să am parte de mirosuri noi,
făceam cu toții o plimbare cu mașina.
Iarbă, copac, broască râioasă, mușchi, sconcs,
sconcs mort, eleșteu, noroi, capră.
Capră!
Toată lumea își punea aceeași întrebare.
De ce nu poate mirosi totul ca o capră?
Pute!
Ia te uită cine a venit!
- Ghici ce ne-am luat? - Ce v-ați luat?
- Haide, Bailey!
- Ia te uită! - Un cățeluș!
Aici, băiete. Aici.
Uneori mă gândeam că încercarea de a găsi un sens vieții
ar putea fi o pierdere de timp.
Poate că era mai bine doar să te bucuri din plin de viață.
Și să lași lucrurile așa.
Hai, băiete!
Unde a dispărut toată lumea?
Unde-s toți puii?
Bailey!
Ethan!
Da!
Dumnezeule, uite cine-i aici!
Dintr-un anume motiv, n-au vrut să-mi dea mingea.
Toată lumea știe că nu există joc în istoria mingilor
care să nu fi fost îmbunătățit de un câine.
Însă era ceva ciudat legat mingea asta.
Comoară.
Nu!
Asta da viață!
Altcineva? Jim, cafeaua ta.
- Mulțumesc. - Poftim.
- Iată-ne cu toții aici. - Da. Poftă bună!
Îmi plăceau bătrâneii. Mă înțelegeau.
Poți să nu mai hrănești câinele?
Încercăm să-l dresăm.
Ți-am spus.
M-ați prins. Îmi pare rău.
Poți să-mi dai gemul, te rog?
Când nu mă gândeam la mâncare, mintea mea rătăcea.
De ce sunt aici? Care e scopul?
Da, freacă în continuare.
Și se poate încă puțintel bacon?
Uitați-vă cât are în farfurie.
La cum mănânci, când o să fii mare, o să te faci cât noi toți la un loc.
Dacă o mai avea unde să se facă mare.
Rușii trimit rachete în Cuba.
Chiar trebuie să vorbim acum despre asta?
Nu.
Jim, am auzit că vrei să dai concurs pentru un post de birou.
- Ce-ar fi să ne povestești. - N-a ieșit cum voiam.
Șefii îl vor pe teren.
E cel mai bun agent de vânzări.
Am o slujbă pe care nimeni n-o vrea.
Jim. Chiar trebuie să faci asta?
Suntem la un pas de anihilare nucleară.
Eu și Bailey putem pleca?
Sigur.
Ethan era trist.
Și eu nu știam de ce.
Bailey! Căpitanul America. Mai ții minte?
El poate să dezarmeze bomba într-o clipită.
Îți place, nu-i așa?
Haide!
Așa, băiete.
Așa, Bailey. Prinde-o, băiete!
Haide! Așa, băiete! Hai!
Haide! Unde s-a dus?
Hai, băiete!
Prinde-o, băiete! Hai! Prinde-o!
Ne-am jucat cu mingea toată după-amiaza.
Lui Ethan i-a plăcut.
Bravo, băiete!
Prinde-o! Hai!
Tată! Uită-te la asta!
Uite ce poate face.
În regulă, Bailey. Ești gata?
Gata.
Pe loc.
Și...
Bun. Du-te, Bailey!
E grozav, amice.
Mersi, tată. Haide!
Da! Haide!
Când se făcea frig afară, ne întorceam cu toții acasă.
O să fii bine.
În fiecare dimineață, o cutie galbenă cu roți îl lua pe Ethan de lângă mine.
Când și mama pleca de acasă...
mă simțeam singur...
și înfometat.
Și plictisit.
Măcar au lăsat motanul.
O să-i dau lecții despre cum să fie câine.
Are atâtea de învățat.
Nu! Câinii nu se ascund sub perne. Haide!
Haide, adulmecă-mă!
Adulmecă-mă!
Nu știi nimic!
Îți dregi cam des vocea.
Bailey, nu.
Bună, tată.
Elizabeth.
Elizabeth!
Alo?
Ăla-i papucul meu! Bailey! Vino... Întoarce-te aici!
Bailey, nu!
Bailey, vino încoace!
Vino încoace! Bailey, vino încoace!
- Când tata era în toane bune... - Hai, dă drumul.
...era mai nostim să te joci cu el.
Ăla nu-i al tău, Bailey. E al meu!
Vino încoace! Haide!
Ethan, diseară vine pe aici șeful meu
și nu-mi poate vedea biroul așa.
Ai înțeles?
Trebuie să-i arăți câinelui cine e șeful.
Hai, ia-l!
Și spune-i: „Eu sunt șeful!”
Trebuie să-i arăți cine e șeful.
Toate să fie la locul lor.
Vreau ca locul ăsta să fie bec, ai înțeles?
Ai înțeles?
- Ai înțeles? - Da, dle.
Mulțumesc.
Vreau ca totul să fie cum îmi place.
Bec!
De ce? Fiindcă eu sunt șeful, de aia.
Eu sunt omul șef,
iar tu ești câinele șef.
Câine șef.
Câine șef!
Ethan.
Hai, să mergem! Musafirii trebuie să apară în orice clipă.
Repejor!
- Jim? - Ce?
Jim, mă ajuți?
Nu știu să fac un cocktail Singapore Sling.
Ce?
Îți arăt eu.
Pot să fac un cocktail cu whisky. Stai, uite rețeta.
Monedă Saint-Gaudens, 1907, vultur auriu.
Aur adevărat.
Nu!
Ethan era bun cu mine.
Mereu împărțea mâncarea.
O ai în gură? Ai înghițit-o?
Nu era cea mai bună gustare. Și o voia înapoi.
De ce?
- Am reușit să ajungem. - Bună, Ellen.
Intrați! Bine ați venit.
Mă bucur că am reușit să ajungem aici într-un final,
fiindcă îmi doresc de ceva vreme să vizitez biroul de pe teren.
Da, și atât de frumos și...
de liniștit, aici, în suburbie.
- Cu siguranță. Da. - Ne bucurăm că ați venit.
Voiam să-ți spun...
că suntem foarte impresionați de prestația ta de anul trecut.
Mă bucur că ai deschis subiectul.
Chiar voiam să discutăm pe tema asta.
Mă gândeam, având în vedere vânzările atât de mari,
că poate e timpul să închei cu munca de teren
și să am un post la birou.
Avem mare nevoie de tine pe teren. Asta e coloana vertebrală a afacerii.
Să fiu sincer, ești printre cei mai buni agenți de vânzări.
Ar fi o nebunie să te iau de pe teren.
Tot mai colecționezi monede?
Sigur.
Care e cea mai valoroasă?
O monedă Saint-Gaudens cu vultur auriu din 1907.
Herman, eu nu mă pricep la monede, dar știu că aia e specială.
Aia e o comoară. Până acum, n-am văzut niciuna de aproape.
E deosebită.
E frumoasă. Ți-o arăt. Mă duc s-o iau.
Poate după cină.
O aduc mai târziu.
Pot să mă ridic de la masă?
Și să-l duc pe Bailey la plimbare?
Sigur, scumpule.
Haide, fă-o!
Te rog, Bailey. Te rog, Bailey, fă-o! Haide!
Ce vrea de la mine?
Haide!
Îmi doresc să fi înțeles ce spune.
Fă-ți nevoile! Haide!
Care-i problema ta? Haide!
Nu știu de ce era atât de supărat, dar mă făcea să mă simt agitat,
iar când sunt agitat, lucrurile se mișcă super repede.
Asta e o premieră.
Nu-l mai văzusem atât de fericit să curețe după mine.
Da! Am găsit-o!
E important să nu fie prea dulce.
Vezi ăsta?
Ăsta e un festin pentru privire.
- Nu! - Ce?
- Un șobolan! - Ce?
- Acolo! - Unde?
Urăsc șobolanii!
- Unde e? - Sub masă!
Iubesc șobolanii.
- Da. Prinde-l, Bailey! - Nu văd nimic.
- E chiar acolo. - Prinde câinele!
Prinde câinele!
Nu văd nimic.
- Poate era Smokey. - Sigur nu era Smokey.
- Smokey? - Nu-mi plac deloc șobolanii.
E mai speriat de tine decât tu de el.
Vino încoace, Bailey!
Bailey! Vino încoace!
Te rog, Bailey.
Poți să-l prinzi, Jim?
Stai așa! Vino încoace!
Cred că a plecat.
Nu-mi plac șobolanii.
Ce-a fost asta?
- Herman! - Bailey, vino încoace!
L-ai prins, Jim?
Dacă aveam vreo șansă să promovez, s-a dus!
- Tată! Încetează! Nu e vina lui! - Ne-ai făcut să părem niște idioți!
Tata vorbește mereu foarte tare când miroase așa.
Ce-ar fi să ne liniștim un pic...
- De acum înainte, stă afară. - N-a făcut nimic!
Nu vreau să-l văd.
- Nu vreau să-l mai văd în casă. - Dar afară e frig!
Pentru asta are blană.
- Ar trebui măcar să-i punem o pătură. - E un câine!
Ethan?
Băiete, ești bine?
Îmi pare rău.
E doar vina mea.
Chiar dacă nu-l puteam vedea, știam că Ethan era supărat în acea seară.
Băiete!
E frig afară, nu?
Știam că avea nevoie de mine.
Și eu aveam nevoie de el.
Ești un băiat bun.
Ești gata, băiete? Bine. Vino încoace.
Vino încoace, Bailey. În regulă. Gata?
Trei, doi, unu...
Haide!
Da, băiete!
- Haide! - Hai s-o mai facem o dată.
Da!
Frumoasă aruncare, Ethan.
Bine jucat!
Grozavă pasă, Ethan.
Pasează-i de fiecare dată.
Exact. Atunci când faci asta...
Toată lumea voia să fie în preajma masculului alfa.
Aproape toată lumea.
Ethan, de ce îți iei mereu câinele cu tine?
Ce? E un fel de surogat de iubită?
- Bună asta, Todd. - Îi dai un pupic?
Întrebam și eu.
Scuze...
Scuze, Todd, surogatul meu de iubită ți-a pus piedică?
Foarte amuzant.
- Calmează-te, omule. - Câinele râde de tine.
Câinii nu râd, cretinule.
Ce amuzant.
- Ai luat tot? - Da.
Când Lou a pierdut pasa la început, credeam că s-a zis cu noi. Prinde!
Bailey, vino!
Salut, tată.
- Ți-e foame? - Sunt lihnit.
Am o tavă cu mâncare în cuptor.
Da?
Africa e căminul a sute de mii de animale.
Unele arată comic,
altele arată amenințător,
iar altele atât de încântător încât am vrea să le atingem...
Știi... antrenorul m-a făcut de azi coordonator de joc.
Grozav, puștiule.
Trebuie să vii la următorul meci. Vorbesc serios.
Joc mai bine. A trecut mult timp.
Bine.
Sărmanul tata.
Locul ăsta e grozav!
Câte mirosuri sunt aici!
Și câtă mâncare!
E peste tot!
Hrănește-mă!
POLIGON DE TIR
Ethan avea brusc un alt miros.
Un miros de transpirație.
Mă întreb dacă fata aia avea vreo legătură cu asta.
Nu! Bailey!
Scuze. Câinele a făcut-o, nu eu.
Eu n-aș face așa ceva.
Ar trebui să-l înveți pe câinele tău bunele maniere.
- Am încercat. Nu e prea isteț. - Serios?
Ai auzit ce a spus despre tine?
Mie îmi pari destul de isteț.
Da. Ce ochi inteligenți.
Mă mănâncă fundul.
Cum te cheamă, frumosule?
El e Bailey. Da.
Bailey. Pari un câine tare bun, Bailey.
- Da. - Mă scuzați.
- Bună treabă. - Mulțumesc.
Frumos!
Da.
- Ține ăla departe de el. - Bine.
- Te pricepi bine la asta. - Mersi.
Chiar foarte bine. Te-am urmărit de acolo.
- Bine... - Nu așa!
Pa-pa!
Dacă nu mai vorbim, vreau să retrag ce am spus,
că n-am un câine isteț.
De fapt, e foarte isteț.
Sigur e mai isteț decât mine.
Acum miroseau amândoi a transpirație.
Vrei să... vrei să luăm un hot dog, ceva? Floricele?
Sigur.
Bine, haide.
Au unii buni aici. Bailey, vino încoace!
Voiam să-i salvez,
dar nu știam cum.
- Haide! - S-a terminat?
- A fost bine. - Nu mai fac asta.
- Nu, a fost amuzant! - Mulțumesc.
Mulțumesc.
Vai de mine, Ethan are belele.
O să mor!
Nu-ți face griji, Ethan, te ajut eu!
Nu! Dă-te la o parte!
Bailey, nu!
Dar te ajut!
Potolește-te! Bailey! Potolește-te! Nu!
- Bun. - Da.
Mersi. Vă mulțumesc amândurora că m-ați adus.
De ce-am mâncat atâția butuci de carne?
Ar trebui să mai ieșim.
Da, ar fi frumos.
A fost amuzant.
Așa e.
Doar c-a trebuit să plătesc 28 de hot dog.
Mă scuzați.
Da, ar trebui să pleci. Rapid.
- Pa! - Pe curând!
Din clipa aceea, fata a devenit parte din haita noastră.
Îmi plăcea de ea.
În plus, mirosea a biscuiți.
Ne petreceam fiecare zi împreună.
Bravo, băiete.
- Ești gata, Bailey? Gata? Așa. - Da. Hai!
Bravo, băiete!
- Ce plonjon! - Ce mai plonjon!
- Înoată! - Bravo, băiete! Adu-o înapoi!
- Vino încoace. - Bravo, băiete!
- Haide. - Așa, băiete!
Ai grijă la cap.
- Nu, nu e bine. - Nu.
- Oricum vin. - Bine.
Nu mă asculți.
De fiecare dată când te întreb cât ai cheltuit, îmi spui.
Pentru că eu câștig banii! Eu!
Vrei mai bine să mergem în oraș?
Da.
- Bailey! - Hai, Bailey.
Bun.
Așa?
Schelălăiam împreună.
Și uneori stăteam în mașină fără să ne ducem nicăieri.
Ethan și Hannah se băteau și se lingeau unul pe celălalt.
Se ceartă pe mâncare?
Poate că Hannah ascunde ceva în gură.
Nu. Nu-i nimic acolo.
Ce-i cu tine?
Te iubește.
Dar indiferent cât de mult căuta mâncare acolo,
nu găsea niciodată nimic.
Și tot căuta.
Într-una.
Se simte.
Vara se termină.
A fost cea mai tare vară.
Da.
Nu vreau să mă întorc la școală.
Ba da, vrei.
Vreau?
Da!
O să obții o bursă sportivă la o școală bună.
Și eu o să obțin o bursă la aceeași școală.
Apoi vom fi amândoi la facultate și vom fi mereu împreună.
Ai planificat totul, nu?
Exact.
E un plan bun.
Nu-i așa, Bailey?
Ce? Ce ai spus?
- Pe curând. - Pa!
Pa!
Pe mâine!
Bravo, băiete.
Trebuie să plec.
- Unde te duci? - Să iau niște bere.
- Te-am rugat doar să vorbești mai încet. - Încetează!
Te rog, vorbește mai încet!
- Părinții mei sunt sus. - Îmi pare rău, ai dreptate.
Bine, atunci n-o să mai fac asta. O să plec. O să plec și gata.
- E bine? - Hai, băiete.
- Nu știu! - Spune-mi dacă o să fii fericită!
Spune-mi dacă o să fii fericită!
- Pleacă! - Atunci plec! Bine, plec!
- Întoarce-te odată în casă! - Încetează!
Taci!
Încerc să te ajut, Jim.
Încerci să mă ajuți? Ești nevasta mea, Elizabeth.
- Ar trebui să mă sprijini. - Te sprijin.
- Vino în casă. - Salut, amice.
Bună.
Mă spionezi?
Ce?
Mă spionezi?
- Lasă-l în pace, Jim. - Vino.
Ai ceva de spus?
- De abia am ajuns. - Vino încoace.
Privește cum se uită la mine.
- M-am săturat să te uiți așa. - Calmează-te.
- Privește cum te uiți. - Ce faci?
Asta n-are nicio legătură cu el!
- Nu te baga! - Ce faci?
Calmează-te.
- Ai dreptate. - Doamne!
Ai dreptate.
O să...
Să nu te mai atingi niciodată de ea!
M-ai auzit?
Trebuie să pleci. Trebuie să plece.
Nu poate să rămână aici.
- Ești bine? - Da.
Sigur ți-ai luat tot?
- Lasă-mă să vorbesc cu ea. - Treci în mașină, tată.
Din acea clipă, Ethan a devenit șeful haitei noastre.
Când ne-am întors, lucrurile erau diferite.
Tata plecase.
Motanul se ascunsese de mine o vreme.
Și acum îl găsisem.
L-am găsit!
Bine, scuze.
Doamne!
Haideți! Roșu-80.
Roșu-80!
Jos!
Pe locuri! Atenție!
Asta e! Mai tare!
Bravo, Ethan!
Haideți!
Hai, Tigers!
Jos! Pe locuri! Hai!
Eseu pentru Tigers!
Mamă!
- Nu... - Bursă completă. Pentru patru ani.
Doamne! Serios?
- Serios? - Da.
- Tu rămâi aici. Da, câine șef? - Bine.
Eu aduc ceva de mâncare, da?
- Am spus deja „bine”. - Bravo, băiete.
Așa, scumpelor! Ardeți!
Hai! Da!
Ce?
Eu stau de pază.
Totul e-n regulă.
Ce?
Vai de mine!
El ce caută aici?
Mai era și în toane proaste. Îl miroseam.
Haide, să mergem. Haide.
E deștept ca maică-sa, nu?
Bună, tată.
Bună, amice.
Ce cauți aici?
Te-am văzut. Te-am văzut în seara asta.
- Ai jucat bine. - Ai fost la meci?
Da.
Arunci bine.
Totul merge bine? Tipul ăsta...
- Bun meci. - Tată...
Ne bucurăm pentru victorie. Să-l aplaudăm pe băiat!
- Nu trebuie să faci asta acum. - Haide!
Te potolești?
Bine.
Haide. Să mergem.
Vrei un burger? Pentru Bailey?
Câine șef, bravo, băiete!
Deci nu e totul perfect în viața lui Etan, nu?
Acum înțeleg de ce pleci.
Vrei să scapi de alcoolicul de taică-tu.
- Ai face bine să taci, Todd. - Da?
Nu vrei să afle toată lumea că taică-tău e un bețivan?
- Ethan, trebuie să prind autobuzul. - E clar.
- Putem pleca? - Da, imediat.
Ia uite, se bagă și iubita lui!
Dacă cei din Michigan te-ar cunoaște...
Ți-am spus să taci, Todd.
Nu-mi place mirosul ăsta.
Urcă în mașină.
Bailey, haide! Treci în mașină!
Ce-a fost asta?
Ar putea să fie veverița aia?
Perfect.
Todd era pe teritoriul nostru.
Ce-mi doream să-l mușc!
Dar mi-am amintit că Ethan a spus să nu mușc.
Pe urmă am uitat.
Nu!
Ethan.
Bailey!
Bailey, taci.
Mamă!
Mamă! Trezește-te! Repede!
Hai! Repede!
- Trebuie să ieșim. - Nu putem. Vino!
Fereastra! Vino încoace!
Incendiu!
- Trebuie să sari! - E prea sus.
Ia-ți așternuturile!
Trebuie să le leg.
Are cineva vreo scară la îndemână?
Trebuie să-i ajutăm.
Doamne!
Câte persoane sunt în casă?
- Bine. - Verificați în spatele casei!
Hai!
Te-am prins. Am prins-o.
Te-am prins.
Cuminte, băiatu'!
Mă duc să verific în spate!
Sunt aici, în spatele tău.
Nu!
Pot să vă cu ceva?
- Trebuie să-l ajutăm. - Haide!
- Trebuie să sari, fiule! - Ethan. Sari!
Ethan!
Piciorul meu!
O să fii bine.
Ești bine.
- Să țină cineva câinele! - Bailey!
Nu.
Du-te cu el! Nu!
Unu, doi, trei.
Să vă ajut.
O să fie bine. O să se întoarcă.
AMBULANȚA
Ușurel.
Nu.
Nu! Oprește-te!
Prindeți câinele!
De ce fugi, fiule?
Jur c-a fost un accident.
- Ce-ar fi să ne spui ce s-a întâmplat? - Aveam niște artificii...
Mai bine vii cu noi.
A fost un accident.
- Fran! Haide! Au venit! - Au venit?
Ai grijă.
Da, am grijă.
Bună, scumpo.
Mă bucur să te văd.
Ia te uită la tine! Stai să te ajut.
Mă descurc.
Fran, încetează!
- Mă bucur să te văd, Ethan. - Da. Și eu.
Am gătit toată ziua.
Ți-am pregătit camera, Ethan.
Ne bucurăm că ați venit.
Ethan n-a mai vrut să se joace.
Bailey!
Chiar dacă ducea cu el peste tot un băț mare și nou.
Bailey, haide!
Nu, Bailey.
Haide!
Nu l-am mai putut convinge să se joace cu mine.
Voia doar să doarmă.
Acum aveam mult timp liber. Mi-am făcut un nou prieten.
Semăna cu un cal mic.
Sau cu un câine uriaș.
Care avea un miros special, minunat și dezgustător în același timp.
Îmi doream să mă tăvălesc prin el.
Ce ne-am mai distrat! Până când nu ne-am mai distrat.
Bine că Hannah încă mai venea în vizită.
Bună!
Bună.
Bună, Bailey! Bună!
Bună! Și mie mi-a fost dor de tine.
Bravo, băiete!
Ești un băiat tare bun. Haide!
- Bună. - Bună.
Vrei... să mergem la lac?
Am făcut sandviciuri.
Da.
Da, dacă vrei.
Mă gândeam c-ar fi drăguț dacă am ieși din casă.
Să mai ieși și tu.
Ce?
E drăguț din partea ta că încerci, dar nu trebuie...
Nu trebuie să faci asta, să mă ajuți.
- N-o fac pentru tine. O fac pentru noi. - Nu, faci asta pentru mine.
Pleci la facultate peste trei săptămâni.
- Dar o să mă întorc tot timpul. - Da, iar eu o să fiu aici.
Cu ăsta.
- Nu-ți mai plânge singur de milă. - Nu poți face asta pentru mine.
Aș face orice pentru tine.
Nu cred c-ar trebui să mai fim împreună.
N-ar trebui să mai fim împreună.
N-o să meargă. Îmi pare rău.
De ce faci asta?
Bailey.
Bravo, băiete!
Vrei mingea?
Uite-ți mingea.
Haide!
Pa, Bailey.
Stai, nu! Nu, rămâi!
Îmi lipsea mult Hannah.
Și lui Ethan îi lipsea.
Simțeam asta.
Ethan, ți-am făcut un sandviș. O să-l pun pe bancheta din spate, bine?
- În regulă, Fran. - Bailey.
Bravo, băiete. O să-ți fie dor de mine, nu?
Și mie o să-mi fie dor de tine.
Nu fi posacă, femeie. E o universitate bună de agronomie.
O să învețe tot ce are nevoie să știe ca să se ocupe de ferma asta.
- Da, desigur. - În regulă, hai, vino!
Prinde-l. N-o să înțeleagă.
- Vino încoace. Bravo, băiete. - Ai luat câinele?
- Vino, Bailey. Stai! - Hai, băiete!
Dumnezeule!
Băiat cuminte, Bailey.
Păstreaz-o pentru mine.
- Pa, Ethan! - Condu cu grijă!
La revedere, Ethan!
Nu, Bailey! Stai!
- Să stau? Ne jucăm „aport”! - Bailey!
Nu ne-am mai jucat de mult timp.
Bailey?
Îmi place versiunea asta nouă de aport.
Ești nebun! Știi asta, câine șef?
Poate data viitoare nu conduci atât de departe.
Ai grijă de casă în lipsa mea, da?
Mă întorc curând.
Promit!
Haide! Du-te acasă!
Oamenii sunt complicați.
Fac lucruri pe care câinii nu le înțeleg.
Cum ar fi să plece.
Eu și Ethan trebuia să fim împreună.
Dar dacă Ethan nu mai era,
care mai era scopul ca eu să fiu aici?
Poate că scopul era să nu caut un scop.
Stai așa.
Bun.
Revin imediat, Bailey.
Acum, totul se mișca într-un ritm mai lent.
Ceea ce era bine,
fiindcă nu mai aveam chef să fug.
Eram obosit tot timpul.
Nu mai aveam chef să mă joc.
Nici măcar cu câinele-cal.
Bună, Bailey.
Te simți bine?
Bill.
Ai grijă.
Bun, să vedem ce avem aici.
Ochii lui nu arătau bine. Și erau urduroși.
Și gâfâia. Respira cu greutate.
Și mai are și o mică umflătură la...
- A băut multă apă și a urinat des? - Nu.
E letargic. Nu mai vrea să fie plimbat?
A trebuit să-l duc în brațe.
Ce putem face pentru el? Ce părere aveți?
Am putea să-i facem analize,
dar mă tem că ar avea probabil, același rezultat.
Îi cedează rinichii.
Toată lumea era atât de tristă.
Dar eram prea obosit ca să-i mai înveselesc.
Dr. Joyce, vă pot folosi telefonul?
Sigur că da.
Dacă ar fi fost om... Dumneata ești veterinarul.
Bună.
Da, îl caut pe Ethan. Sunt bunicul lui, Bill.
Ethan! Sunt bunicul.
Ethan?
Ești aici?
Nu-ți simt mirosul.
Unde ești?
Bună, Bailey.
Și iată-l că apăruse.
Îmi dădeam seama că încă era trist.
Nu voiam să fie trist.
Câine găgăuță.
Câine șef.
Știam că mă aflam aici pentru a-l iubi și a-l face fericit pe Ethan.
Bailey...
Nu voiam să-l las așa.
Băiat cuminte.
Bun băiat, Bailey.
Nu-ți face griji!
Va simți doar o înțepătură în gât.
Apoi, durerea va dispărea.
Apoi s-a întâmplat din nou.
Mama, laptele,
limba,
căldura...
Mă întorsesem.
Dar de ce? Unde era Ethan?
Și alte lucruri lipseau.
Nu aveam o...
Ce? Sunt fată?
Haide!
Bravo, fetițo!
Omul meu era foarte serios.
Privește! Peste!
- Munceam mult. - Sari. Bravo!
Chiar și când ne jucam...
făcea să pară că muncim.
Coboară!
Găsește-l pe Wally! Caută! Hai!
Wally era un dezastru,
își pierdea mereu îmbrăcămintea.
L-ai găsit.
Bravo! Bine.
ELLIE - POLIȚIA DIN CHICAGO
Carlos Ruiz.
Deci ăsta e scopul meu?
Nu are legătură cu distracția.
- Nu are legătură cu Ethan. - Haide!
Treaba mea e să caut,
să găsesc...
și să arăt.
Bună treabă!
Dar chiar când făceam o treabă bună, omul meu era în continuare trist.
Era singur.
Simțeam mirosul altor oameni care trăiseră aici, dar mirosul era slab.
Nu mai locuiseră aici de mult timp.
Atunci mi-am dat seama
că singurătatea poate fi cel mai rău lucru care ți se poate întâmpla.
Știam cum e să-ți fie dor de cineva.
Și lui îi era dor de cineva?
Încetează.
Ce?
În patul tău. Acum!
Ellie...
În patul tău. Acum!
De ce îl ascultam?
Nu voiam să mă duc.
Și-mi dădeam seama că nici el nu voia să mă duc.
Fir-ar să fie!
Mă lași în pace?
Fără scânceli.
Armă.
Arma avea un miros care îmi înțepa nasul.
Ușurel.
Pe loc.
Calmează-te.
Obișnuiește-te cu asta.
Fii puternică!
Bravo, fetițo!
Da?
Ce?
Și eu pot să fac asta.
Nu văd de ce nu.
Haide!
Ăsta e puloverul pe care îl purta ieri.
Azi era îmbrăcată cu blugi albaștri și o jachetă albastră.
Am fost chemați pentru o ceartă.
Până când am ajuns, s-a transformat în răpire.
Fostul iubit, înarmat, a luat fetița de 12 ani.
Ce-i asta?
Ultima haină pe care a purtat-o.
Haide!
Avem un număr parțial
al unei Toyota albastre care se îndreaptă spre est.
Recepționat. Acolo mergem.
Ellie.
Găsește.
Găsește, Ellie! Bravo, fetițo!
Bravo!
Covrigei. Pizza. Hot dog.
Cauciuc. Tren. Taxi.
Cafea. Pulover. Fată. Fata cu puloverul!
Fata!
Haide!
ATENȚIE, APE AGITATE - NU VĂ APROPIAȚI
Haide!
Hai, fetițo! Prinde-l!
Stai! Poliția!
Stai!
Prinde-l, fetițo! Prinde-l!
Prinde-l, Ellie!
Am spus să stai!
Ușurel. Dă-i drumul!
Stai pe loc!
Stai!
Gata, te-am prins!
- Bravo, fetițo! - Așa.
Dă-i drumul!
L-am prins.
- Sus! - Să mergem!
Hai, ridică-te!
Haide!
Aici divizia canină K27.
Am nevoie imediată...
de ajutor.
Câinele meu a fost împușcat.
Repet, câine împușcat.
Am urât dintotdeauna injecțiile.
Asta a fost cea mai rea injecție pe care o primisem.
Ellie.
O să fii bine.
O să te faci bine.
Ești un câine bun.
Îmi dădeam seama din vocea lui Carlos că făcusem o treabă bună.
Ești un câine bun.
Trebuie să mă odihnesc.
Pot să dorm în patul tău?
Asta fost o viață diferită.
Nu foarte distractivă.
Dar am făcut treabă bună.
Și-o luăm de la început.
Acum sunt mititel și-am ditamai urechile!
Salutare.
Ești cel mai dulce cățeluș din toată lumea!
Mirosea bine. A soare și a covrigei.
Da. Vrei să vii cu mine acasă?
Bun, trebuie să vii cu mine acasă.
Mă ajuți cu asta?
Ce se întâmplă? Unde te duci? Vino încoace!
Ce se întâmplă?
Îmi dădeam seama că era tristă.
Trebuia să o înveselesc.
Ce faci?
Unde mi-e coada? Alo? Unde mi-e coada?
Bine, băiete, în regulă. Haide, să mergem!
Pe oriunde se ducea, Maya mă lua cu ea.
Ceea ce era grozav!
Conform filosofului american Charles Sanders Peirce
oamenii gândesc doar în semne.
Îmi aducea mereu ceva de mâncare.
Aproape uitasem cum e să-ți fie foame.
Ei bine, aproape.
Bună.
- Bună. - Bună.
Drăguț cățel.
Mersi.
Ascultă, câțiva dintre noi au alcătuit un grup de studiu.
Ne întâlnim la Woodford. Ne-ar face plăcere să vii și tu.
Aș veni, dar...
am planuri, așa că...
Dar n-am spus când are loc întâlnirea.
Nu, sunt ocupată.
O să fiu ocupată. Sunt cu câinele, trebuie să...
Mulțumesc.
Trebuie să plec să plimb câinele.
- Bine. - Dar mersi!
Bine.
Poate data viitoare.
Da!
Nu știu ce-i cu mine, Tino. Poate ar fi bine să cunosc oameni, dar...
Nu. Ar trebui să studiez singură.
Mai ușurel! Picioarele mele abia dacă se pot numi așa.
Mă simt o idioată.
Am învățat că, deși Maya vorbea cu mine tot timpul,
îi semăna mult lui Carlos.
Nu mai făcea parte nimeni din haita noastră. Doar eu și Maya.
Da, sigur.
Dar încep s-o înțeleg.
De fapt, pot să-i citesc gândurile.
Știi la ce mă gândesc?
La chipsuri.
Știi la ce mă gândesc?
La pizza!
La pizza.
Te rog! Pizza.
- Bună, Chris. - Bună.
Pa.
- Ești gata? - Sunt gata.
Știi la ce mă gândesc?
La înghețată!
E ridicol, dar uneori chiar cred că știi la ce mă gândesc.
Înghețată!
Tino, îmi petrec prea mult timp singură.
Vrei o înghețată?
Mi-ai citit gândurile.
Cred că asta e, Tino.
Cred c-o să rămânem doar noi doi.
Nu știu. Asta e bine, nu? Pentru că...
Eu te iubesc și tu mă iubești
și iubirea e tot ce contează.
Nu contează de cine ești iubit.
Atât timp cât ești iubit, nu-i așa?
Îmi mai dai?
Ești atât de dulce.
Ești atât de drăguț. Bună! Te iubesc.
De ce nu poți să fii tu iubitul meu?
De ce nu-mi dai mai multă înghețată?
Încă una.
De ce oamenii în halate albe mă tot înțeapă cu chestii ascuțite?
Îl hrăniți la ore fixe?
Destul de fixe.
Cu ce-l hrăniți?
Mâncare. Mâncare de câini. Ce?
Are nevoie de mai multă mișcare cu el.
- Să-l plimbați mai mult. - Sigur.
Injecții. Urăsc injecțiile.
Bun, Tino. Hai să facem asta. Asta a recomandat doctorul. Vino.
Bun, prinde mingea.
O plimbare lungă, iar acum trebuie să aduc mingea?
Prinde mingea! Haide!
De ce eram pedepsit în halul ăsta?
Tino, haide! Ești câine. Aleargă după minge!
Haide, Tino!
Ce norocos!
Tino, mă faci de râs.
Scuze, azi nu.
- Mingea! - N-am chef.
Și atunci am văzut-o.
Și totul s-a schimbat.
Inima îmi bătea cu putere.
Ce prindere!
Tino! Adu-mi-o înapoi.
Simți și tu ce simt eu?
Scuze.
- Azi, câinele meu se poartă ciudat. - Nu, e-n regulă.
Haide, alergi după asta?
- Stai o clipă. - Bună.
Avem amândoi cursuri cu profesorul Kenter.
Sigur. Da.
- Eu sunt Al. - Bine, eu sunt Maya.
Îmi pare rău.
Maya vorbea, dar eu nu ascultam.
Mă puteam gândi doar la ea.
E-n regulă, înțeleg.
De ce să ne împotrivim?
Mirosim grozav împreună.
Am început să ne vedem cu Roxy tot timpul.
Nu știu de ce, venea mereu și Al.
N-a mai trecut mult și ne-am culcat împreună.
Acum încep să înțeleg.
Dacă există un scop...
Roxy e scopul.
Stai. Ce se întâmplă?
Maya?
M-am tot gândit la ceva și voiam să-ți spun.
Recunosc mirosul ăsta de transpirație.
Suntem împreună de ceva timp și...
Vreau să fii soția mea.
- Dumnezeule! Da! - Ceva e putred aici. Maya are belele.
Da!
E periculos.
Treci în spatele meu, Roxy! O să îi apăr pe toți!
Al!
Bun, îl țin eu pe Tino.
Stai așa!
- Nu, Roxy! Încetează! - Stai. Șezi!
Bun.
Mamă, ține astea.
Vino încoace! Vino!
Bun, cred că suntem gata.
Perfect.
Gata.
Ești geloasă fiindcă Fallon a făcut un copil,
și acum ești și mai paranoică.
Alexis o să ia o mamă de bătaie dacă mai vorbește așa.
Krystle n-o să mai tolereze asta.
M-am săturat.
Ce nebunie.
Ți-am spus!
Doamne!
Pe ea, Krystle!
Doamne!
Ce-i cu toată gălăgia asta în stomacul ei?
Mâncase ceva ce nu-i pria?
Încearcă să se omoare.
Ce?
Nu!
Era un bebeluș.
Respiră?
Calmează-te, scumpule! Respiră, da?
Poate c-ar trebui s-o trezim ca să fim siguri.
N-am înțeles de ce luaseră un copil. Le captase toată atenția.
Bine că eu și Roxy aveam deja tot ce ne trebuia.
Unul pe celălalt.
Scumpo.
Apoi s-au apucat să-și mai ia copii.
Mie mi se părea o greșeală.
În curând, am ajuns să-mi trăiesc viața pe fugă.
L-am găsit!
Nu mai era nicio scăpare.
Îi lăsam să-mi facă orice voiau.
Făceam orice ca Roxy să fie în siguranță.
Asta era misiunea mea, s-o protejez tot timpul.
Dacă e să fiu complet sincer, îmi plăcea toată atenția.
Cu cât eu și Roxy îmbătrâneam, legătura noastră devenea mai puternică.
Și nu și-a pierdut niciodată scânteia care m-a atras la ea prima oară.
Într-o zi, Roxy s-a dus la veterinar.
Și nu s-a mai întors niciodată.
Uită-te la mine!
Toată lumea era bună cu mine.
Dar odată cu trecerea anilor, îmi era dor de Roxy.
Nu mai era la fel fără ea.
Tino.
Știi la ce mă gândesc?
Da, știu la ce te gândești.
La pizza.
Nu?
Nu vrei pizza?
Nu mi-e foame.
Bine.
Tino.
La ce te gândești?
Tino, la ce te gândești?
Mă gândesc că sunt pregătit.
A fost una dintre cele mai bune vieți ale mele.
M-am întors. Din nou.
Dar de ce?
- Cățeluși! - Vreți un cățeluș?
Cățeluși de vânzare!
Cine vrea un cățeluș?
Bună!
Și-ncepem din nou!
Uite ce am luat!
- Ce zici? - Da, văd.
Uite ce drăgălaș e.
Asta e o nebunie. Cine o să aibă grijă de el?
Eu.
Haide! I-am pus numele Vafă.
Nu înăuntru.
Haide!
Eu i-am tot spus c-o să te faci mare.
Acum nu-i prea mai place de tine, nu?
Nu mergeam niciodată nicăieri.
Nu mă jucam niciodată.
Parcă zilele treceau una după alta fără mine.
Aveți 30 de zile să rezolvați.
Când a venit polițista, am crezut că mă ia să găsesc și să arăt.
Dar a plecat fără mine.
E murdar. Ne descotorosim de el.
Ba nu!
Ajunge!
Eu l-am adus, eu mă ocup de el.
Fă bine și găsește-i o familie bună, da?
Pe cineva responsabil.
Da.
Hai, jos!
Mișcă!
Haide!
Mișcă!
La revedere, cățel.
Acum trebuie să merg pe jos până acasă?
Nu era corect.
Dar când m-am gândit mai bine,
mi-am dat seama că nu mai vreau la acea casă.
Uite, mamă!
Pare amuzant.
Pe ei! Haide!
De mult nu mă mai distrasem.
Te cunosc?
E ceva legat de tine...
Este...
mirosul tău.
Ești un murdărel.
Te-ai rătăcit?
De unde ești?
Ai zgardă?
Știu mirosul ăsta.
Nu te teme.
Este...
de-acum mult timp.
Am mai fost aici?
Eram foarte bucuros să las orașul în urmă.
Nasul meu era gâdilat de mirosuri noi.
Și mai erau...
și mirosurile pe care nu le uiți niciodată.
Tren.
Mușchi.
Copaci. Cal. Gunoi.
Un câine-cal!
Ar putea fi același?
Era același.
Asta însemna că și Ethan era aici?
Ethan?
Nu poate fi el.
El e?
El e.
El e! Da!
Da, el e!
Eu sunt!
Câinele șef! Bailey!
Câinele găgăuță!
Tu de unde ai apărut?
După toate aceste vieți, îl găsisem!
Îl găsisem pe Ethan!
Pun pariu că ți-e foame.
Poftim.
Sigur ți-e foame! Nimănui nu-i place cum gătesc.
Nu te uita așa la mine!
Nu poți să rămâi aici.
Trebuie să te duci acasă. Ești al cuiva.
Acasă! Da, sunt acasă!
Du-te acasă, câine!
Du-te acasă!
Ești un încăpățânat, nu-i așa?
...pe unde mergeți. Marți noaptea am avut parte de ploi torențiale.
Găsește-i o casă bună!
E un câine bun.
Sigur.
Nu, nu mă lăsa aici!
Ăsta e un loc cu halate albe.
Eu sunt al tău.
La revedere, câine.
Vrei să plecăm de aici?
Vrei să mergem? Hai, să mergem!
Eram din nou pe scaunul din față.
În regulă, amice.
Se pare c-o să rămânem doar noi doi.
Și măgarul.
Ce-i aia „măgar”?
Bun, când ai făcut baie ultima oară?
Bravo, băiete.
Așa, în regulă.
Dă-te jos! Jos! Haide!
O să ai o zgardă nouă.
Da!
Nu pare să fi sărit pe multe mese. E sănătos tun.
Da, și e un băiat bun. Nu-i așa?
Dar Ethan părea trist în continuare.
Asta poate din cauză că dormea singur.
Voiam să-l ajut, dar nu știam cum.
Stai!
Asta e!
În regulă, Bailey, hai s-o facem!
Repede!
Ăsta e locul.
Caut...
Hai, Carly.
Vino încoace, fetițo! Hai, Carly!
Vino încoace, Carly.
- Îmi deschizi poarta? - Da, mami.
Scuze.
Rach!
Uite, Will! A venit bunica.
Iar mirosul acela.
Mă simt binișor.
Ce surpriză!
Acum e mai puternic.
Ți-am adus ceva de mâncare.
E Hannah!
Ești tot aici?
Arăți diferit.
Dar miroși în continuare a biscuiți.
El cine e?
E cățelul vagabond din parc.
E vagabond? Serios?
Ei bine...
Salutare.
Ce câine bun.
Cu siguranță nu e vagabond, fiindcă are zgardă. Să vedem.
Numele lui e Buddy.
Să vedem. Îi aparține lui...
Hai, Ethan! Îți simt mirosul acolo.
Nu vreau să te las aici.
Dar bănuiesc că nu e acasă.
Bună, Ethan.
Bună, Hannah.
Ți-am adus câinele acasă.
Cred că ți-a fost tare greu.
Să-ți pierzi soțul după atâția ani.
Da, m-a făcut să-mi fie dor de fiica mea.
Și cu un bebeluș pe drum,
m-am gândit că lui Rachel și lui Miguel le-ar prinde bine ajutorul.
Da.
Cât timp mai rămâi?
Păi... nu sunt în vizită, Ethan.
M-am mutat din nou aici în urmă cu o lună.
Serios?
Bine ai venit acasă.
Mersi.
Locul ăsta e la fel.
- Da. - Haide!
Dar tu?
N-ai cunoscut pe nimeni sau...
Nu mi-am găsit perechea.
- Sunt foarte încăpățânat. - Știu asta.
Când îți puneai ceva în cap, nu te mai oprea nimic.
Da.
Asta e bine când ai treburi de rezolvat, dar nu e foarte bine în relații.
Bine, atunci...
Bun, stai că-ncep.
O să se lingă pe față.
Ascultă,¸a fost drăguț să te revăd. Trebuie să plec.
Mersi, Ethan.
Stai! Ce? Haide!
Mersi că mi-ai adus câinele.
Cu plăcere. Pa.
Hannah!
Eu...
Îți datorez niște scuze.
Pentru ce s-a întâmplat între noi.
În trecut.
Nu-ți face griji. S-a întâmplat acum mult timp.
Nu, te-am îndepărtat.
Și am fost foarte supărat pe lume.
Și vreau să știi că nu trece nicio zi...
fără să regret...
că am făcut asta.
Iar mirosul ăla de transpirație.
Crezi...
că ar fi o nebunie...
să facem ceva împreună?
Mă inviți la întâlnire?
Păi, mă gândeam...
că aș fi un mare prost dacă...
te-aș lăsa să pleci.
Gata cu vorba! Folosiți-vă nasul!
Atunci nu mă lăsa.
Bun. Începi să te prinzi!
Da!
Plecați de aici! Lăsați-i în pace!
Bună, scumpete mică.
Apa mea e mentolată.
Te distrezi?
Odată ce au început să se lingă pe față, nimeni nu i-a mai putut opri.
Ethan găsise ce-i trebuia.
Era fericit.
Și eu eram fericit.
O clipă, oameni buni.
Aș vrea să vă mulțumesc tuturor că ați venit azi aici.
Înseamnă mult pentru mine și Hannah. Mereu mi-am dorit o familie mare.
Și dorința s-a împlinit. Dar nu mi-ai spus cât de mare e.
Vreau să vă spun cât sunt de recunoscător
că fata mea frumoasă...
s-a întors în viața mea.
Mulțumesc.
Viața e un mister.
Noroc!
Era un singur lucru pe care îl mai doream.
Voiam să știe că eram eu.
Că eram Bailey.
- Stai, nu făcea și Bailey asta? - Ba da.
Toți câinii fac asta.
Bailey. Sunt Bailey.
Trebuie să existe o cale.
Stai.
Îmi pare cunoscut.
Miroase...
a mine.
Ce ai acolo?
Unde ai găsit aia?
Vrei să te joci?
Pregătește-te!
Trebuie să fugi repede după asta.
Du-te după ea!
Bravo, băiete!
Hai, adu-o încoace!
Bravo!
Bun.
Du-te să te joci, da?
Trebuie să mă întorc.
Ce e? Ce vrei?
Asta-i o nebunie.
În regulă, Buddy.
Vrei să faci ceva super?
Vrei s-o prinzi?
- Ești gata? - Sunt gata.
Bine.
Hai!
Unde ai învățat să faci asta, Buddy?
Începi să mă sperii, câine șef.
Da, Ethan! Așa e! Eu sunt câinele tău șef. Eu sunt Bailey.
Spune-o!
Câine șef?
Tu ești câinele șef?
Nu.
Ba da. Eu sunt, Ethan. Eu sunt!
Bailey?
Bailey.
Câine șef!
Bailey...
Da.
Așadar, în toți anii în care am fost câine,
asta e ceea ce am învățat.
Distrează-te! Evident...
Ori de câte ori e posibil, găsește pe cineva de salvat și salvează-l.
Linge-i pe cei dragi ție!
Nu te întrista pentru ceva ce s-a întâmplat
și nu te îmbufna pentru ce s-ar putea întâmpla.
Doar... trăiește clipa.
Doar...
trăiește...
clipa!
Acesta e scopul unui câine.