Tomten presenterar: She's Funny That Way
För inte alltför länge sen satt ett av Hollywoods nya stjärnskott i en bar-
- och blev intervjuad av en journalist som hette Judy.
Som de flesta andra nuförtiden var Judy en cyniker som avskydde fantasi.
Inte som vi.
Vi anser att fakta aldrig får komma i vägen för en bra skröna.
Jag tror på lyckliga slut, det är det enda som funkar för mig.
Som liten låste jag in mig på rummet och såg klassiker på PBS.
Vi hade inte råd med kabelteve-
- men vem behöver se tonårsgraviditeter och gapiga ungar på teve?
I mina kvarter kallades det "onsdag".
Jag brukade fly iväg med Spencer Tracy, Kate Hepburn-
- Fred Astaire och Ginger Rogers, och Bogie som äntligen kysste Bacall.
- Allt i ljuvligt svartvitt. - Gillar du sagor?
Alla behöver nog lite magi ibland, eller hur?
Vad skulle Lana Turner gjort om Mervyn LeRoy inte hittat henne på Schwab's?
Hon upptäcktes över en Cola.
Det säger de till turisterna, men det var inte på Schwab's utan på Top Hat.
Det var inte Mervyn LeRoy, utan en journalist.
Hon hette inte Lana Turner då, utan Judy. Julia, till och med.
Men det visste väl du?
Då bleknar magin.
- Var det magin som tog dig hit? - I dess renaste form.
Man ställs inför tusentals, eller miljontals, val i livet.
Svara i telefon, eller inte? Indiskt eller italienskt?
Tvinga sig ut, trots att man vill sova.
Man kan följa spåren till början.
Det är överväldigande att tänka att mitt liv förändrades av ett möte.
Jag hade alltid tänkt mig att han skulle vara ståtlig som Marlon Brando-
- elegant som Cary Grant eller läderdoftande som James Dean.
- Behöver ni min hjälp nu, Mr Albertson? - Nej tack.
Man tror inte att det ska vara en vanlig kille.
Nån som ser helt vanlig ut och är lika körd som alla andra.
- Jag har bokat rum. Derek Thomas. - Ni får svit 1369, Mr Thomas.
- Piccolo! - Tack.
- Den här vägen. Varifrån flög ni? - Los Angeles.
- Dit har jag alltid velat åka. - Många fina tjejer...
Det finns det ju överallt, det är det fina med världen.
- Har ni bott här förut? - Ja då.
- Hur är vädret där borta? - Besvärande perfekt, som vanligt.
- Ser man på. - Seth! Bor inte du på The Pierre?
- Du skulle väl bo hos svärföräldrarna? - I morgon när Delta kommer.
Jag fixar inte hennes föräldrar ensam.
- Människans bästa vän. - Wilbur. Ska vi käka middag sen?
Jag är helt slut, jetlaggad dessutom.
Jag har sovit dåligt och skadat ryggen. Jag ska nog ta ett bad och sen sova.
God natt med dig, vi ses på repet.
- Och... Varför kommer du ut? - Jag bor här. 1317.
Så passande... Jag går och knyter mig.
Det känns skönt att ha regissören nära. Hälsa Delta.
- Skådisar... - Jag vet, jag är skådis.
- De är verkligen speciella. - Precis.
Vad är det? Vi vill inte köpa nåt!
Jag växte upp i Brooklyn. Mina föräldrar trodde inte på lyckliga slut.
- Käften! Jag löser det här! - Käften, själv!
Allt började så bra för dem.
Mamma blev Miss Coney Island 1974, tack vare pappa.
- Var han domare? - Nej, han sålde korv utanför.
Han såg hela tävlingen och blev vansinnigt förälskad i mamma.
Han la på dålig senap på de andras korvar-
- så mamma var den enda som slapp rusa av scenen.
Han hade miljontals idéer och lovade att nån skulle bli verklighet.
Hon började tvätta hår på en frisersalong så länge-
-och 20 år senare är hon kvar.
- Vad gör din pappa? - Han uppfinner saker.
- Som vad då? - Vet du vad limstift är?
- Har han uppfunnit det? - Nej, han har uppfunnit ett smörstift.
Det blev jättestort i Japan.
- Vickie's. - Hej, Vickie.
Jag är på Barclay och tänkte höra om du har nån eskort ledig i kväll.
- Vem hade ni tänkt er? - Glo, som jag ser på webbsidan.
- Ett ögonblick, bara. - Okej.
- Hallå? Vem är det? - Det är jag, pappa. David!
- David! Var är du? - Hemma! Vad tror du?
- Vi ska snart åka. - Nu? Ni skulle väl komma i morgon?
- Ja, vi ska bara ut och äta. - Okej. Kan jag få prata med mamma?
- Mamma? Hon är väl med dig? - Va?!
- Jag skojar bara! - Vänta lite, David.
- Förlåt Ett ögonblick, Vickie. - Jag ska kolla om Glo är ledig.
Suveränt.
- Gärna inom en timme. - Jag återkommer. Vilket rum?
1369, Derek Thomas. Tack.
- Hej, David. - Josie. Jag är trött på att vänta.
Förlåt, Josie.
- Ett ögonblick, bara. - Pappa!
- Hallå? - Jag ville dubbelkolla tiden i morgon.
Det är inte i morgon, Seth, utan i övermorgon. Klockan 12.
- På Belasco? Då så. God natt. - God natt.
- Förlåt, Josie. - Nej, det är jag.
Hur är det, Delta? Förlåt, ett ögonblick, bara.
- Hallå? - Vem är det?
- Arnold. Derek, menar jag. Vickie? - Ja, varför sa du Arnold?
Det gjorde jag inte, det lät bara så.
Det är ungefär lika många bokstäver. Lite som mitt indiannamn.
- Är du indian? - Kan du vänta ett ögonblick?
Jag ville bara säga att det är upptaget hos Glo, jag får återkomma.
Bra, fortsätt försöka.
- Förlåt, Delta. Hur mår du? - Bra. Vem pratade du med?
Det var bara rumsservice. Jag har så ont i ryggen.
- Hur är det med dig? - Nervöst
Det är sju år sen jag stod på scen, jag lär inte kunna sova.
Samma här, jag ska bara ta ett bad och gå och lägga mig.
- Jag tar det! - Det är ju ändå till dig.
- Hallå? Hej, Vickie. - Vem är det?
- Det är min chef. - Får du aldrig vara ifred?
Jag vill ju tjäna pengar. - Hur är det, Vickie?
- När kan du vara på Manhattan? - Om en timme.
- Har du en penna? Derek. D, E, R... - Jag kan stava.
- Thomas. Rum 1369. - Var nånstans?
The Barclay.
- Så det stämmer att du var... - Musa?
- Va? - Musa.
- Kan man jobba som det? - Ja, jag kunde det.
Mina klienter var främst arma stackare som saknade magi.
Det var min uppgift att få liv i dem igen.
Personen ska få känna sig speciell-
- och behandlas som världens viktigaste i en timme.
En klient var... Jag berättar mer om honom snart.
Han anlitade en privatdetektiv som skulle följa efter mig.
Det gjorde inget, det var smickrande att nån ville veta var jag befann mig.
Okej! Ett ögonblick!
- Vem är det? - Det är Glo.
- Hejsan. - Hej. Hur är det?
Det är bra. Var det Glo?
Ja, men nöt inte ut det. Får jag låna toaletten?
Ja, den är där borta.
- Hallå? - Är hon där?
Ja, hon är på toa. Ett ögonblick.
- Förlåt, Glo. Det är Vickie. - Säg att jag kommer snart.
Hon kommer snart, Vickie. Här kommer hon.
- Hallå? - Varför ringde du inte?
Allt är bra, jag ringer om en timme.
- Kanske lite mer. - Lite mer än en timme, säger han.
Då får han betala för två timmar.
- Hallå? - Betala för två timmar, så hörs vi sen.
Okej, det låter bra.
- Vill du ha ett glas vin? - Gärna.
Jasmin, citrus eller päron? Fotkrämen.
- Jag satte precis på mig strumpor. - Då kan jag inte massera dina fötter.
Jag tänkte att vi kunde gå ut. På middag.
- Allvarligt? - Javisst.
Ska vi gå tillbaka hit sen?
- Ja, det kan ta tre eller fyra timmar. - Det var det värsta.
- Är du hungrig? - Ja, gillar du indiskt?
- Gör du inte det? - Jo, verkligen!
- Inte för starkt. - Nej, nåt milt.
Det där var inte milt. Ska vi åka häst och vagn?
- Jag måste ha luft. - Vad kul!
- Derek... Varför är du så trevlig? - Jag?
- Tycker du det? - Ja, verkligen.
Ingen annan klient har någonsin tagit med mig ut.
De har bara gått rakt på sak.
Jag är väl romantisk av mig.
Ja, det är du. Du är en romantisk kille.
Vad skulle du vilja göra, bortsett från det här?
Jag vill bli skådis.
Jag vill bli skådespelerska, men pappa tycker att jag svävar i det blå.
Jag gör det här i väntan på mitt genombrott.
- Jag hjälper mina föräldrar också. - Det kanske finns bättre jobb.
När man går ut med killar vill de bara få en i säng.
Det vill de här killarna också, men de betalar åtminstone.
Annars vill killar få det gratis, på det här sättet ligger jag lite före.
Men det får mig ju inte att må så bra.
Jag tycker att du är suverän.
Vilken ingående älskare du är.
Angående? Ja.
Det där var helt otroligt.
Jag tycker verkligen om dig.
Du... Ska vi sluta ett avtal?
Vad då för avtal?
Jag ska åka härifrån i morgon, men om du lovar att du aldrig gör om det här-
-så ger jag dig 30000 dollar.
- Får jag inte ha sex? - Inte för pengar.
Lova mig att bara göra det för nöjes eller kärleks skull.
Och för det ska du ge mig 30000 dollar?
Ja, så att du kan komma igång med skådespeleriet.
Eller vad du nu vill göra.
Du är verkligen romantisk av dig, men du kan inte mena allvar.
Jo, jag menar allvar. Jag har dem i väskan. Helt kravfritt.
Jag tycker att du är suverän, det gör jag verkligen.
Det är du den förste som har sagt.
Pappa tycker att jag är galen som vill bli skådis.
Han sa att jag inte hör hemma där. Mamma med.
Vad fånigt! Det kan ingen annan veta! Var hör jag hemma?
Vet du var det är? Där man blir lycklig.
Det kan bara man själv bedöma.
I Central Park gillar en del att mata ekorrarna med nötter-
- men om nån vill ge ekorrar till nötter kan inte jag säga att de är nötter.
- Vad bra sagt! - Visst är det?
Kan du kyssa mig igen? Innan jag får pengarna.
Den här fantastiska mannen brydde sig faktiskt om mig.
Om mig... Det gjorde han verkligen.
Han förändrade mitt liv, på ett ögonblick.
- Jag kände nåt jag aldrig känt innan. - Kärlek?
Tacksamhet.
Han inspirerade mig på samma sätt som jag inspirerade mina klienter.
Även en musa behöver en musa.
Jag kommer att sakna dig, Glo. Izzy, menar jag.
Jag kommer att sakna dig.
- Trevlig resa. - Ta hand om dig.
- Jag ska aldrig glömma dig, Derek. Detsamma.
Justin!
Klienten jag nämnde tidigare var domare.
Han kunde inte skriva sina utlåtanden eller vad det kallas-
-så jag hjälpte honom lite.
Problemet är att folk vill ha mer inspiration, om och om igen.
I timmar. Det blir som en drog. Får man inget blir man galen.
Det här är Vickie's. Vi är inte inne nu, men lämna ett meddelande.
- Hej Vickie, det är doktor Doolittle. - Hej doktorn.
Varför viskar du? Är du vid Niagarafallen?
Nej då, men jag ringer för att... Jag måste få träffa Glo igen.
- Hon har slutat. - Vad menar du?
Hon har slutat. Vill du ha nån annan? Jag har en fin blondin ledig.
Nej, jag får återkomma. Herregud!
Det här är doktor Vivian Claremont.
Jag har tagit ett sabbatsår och är i Toscana i sex månader.
Behöver du hjälp omgående kan du ringa min empatiska dotter.
Hon heter Jane Claremont och nås på mobilen.
Det bor åtta miljoner i New York, men alla verkar känna alla.
Kan ni inte svara i telefonen?
Lämnade inte din mamma ut ditt nummer?
Slumpens uppgift är att påminna oss om att någon där uppe har en plan.
- Vem är det? - Är det här Claremonts dotter?
- Det här är en nödsituation. - Tror du, ja.
Alla mina saker ligger mitt på gatan, det är en nödsituation.
Jag har ett problem, nästan som en besatthet.
Besatthet är ingen nödsituation, utan nåt man dras med hela livet.
Det är bara att inse att du inte blir av med det.
Antingen kommer du över det, eller så står du bara ut.
Du kan ringa på mina kontorstider. Måndagar, tisdagar...
Inte onsdagsmorgnar, som nu. Inte torsdagsmorgnar.
Du kan ringa i eftermiddag, i morgon eftermiddag eller fredag.
Du är vuxen, så skärp dig.
"Jag, jag, jag..."
Joshua! Kan du hålla i hunden, är du snäll?
Jag pratar med folk i nöd, de behöver min hjälp.
- Så jag ber dig... - Du borde vara artigare.
Vad är det med dig? Hade nån kissat i dina flingor?
Jag är bara nervös inför rollsättningen.
Vad spelar det för roll? Det borde inte...
- Jag sa ju åt dig... - Det var min telefon.
Det passar inte just nu, pappa.
- Hur kan du prata med din pappa? - Han ringde ju.
- Jag ringer sen. - Han har fars dag varje dag!
Han ringer hela tiden! Det är lite märkligt och jag har tröttnat på det.
Nu drar jag. Taxi!
Vill du inte ha din hund och dina påsar?
Du är den otrevligaste person jag vet.
Kom, Shep. - Taxi!
Domaren och doktor Jane kanske inte var så galna som jag minns dem.
Minnet är ju ingen filmkamera, eller hur?
Fleets detektivbyrå. Vi har alltid tid.
Jag kan inte ge upp, jag har tänkt hela natten.
- Jag måste träffa henne! - Vänta lite, avlyssningen gick igång.
- Vad händer? - Agenten ringer.
- Hallå? - Jag har en audition på gång.
- Funkar klockan elva i morgon? - Javisst.
- Vad är det för roll? - En huvudroll!
Är det sant? Vad roligt! Vad är det för karaktär?
- En hora. - En hora? Vad lustigt. Vem regisserar?
- Arnold Albertson. Han är jätteduktig. - Honom har jag aldrig hört talas om.
- Han är en av de bästa. - Okej. Hej då.
- Jag skuggar henne. - Det känns bra att du har koll.
- Hej, Derek. - Hej.
- Minns du mig? Elizabeth! - Just det...
- Ekorrar till nötterna? - Herregud, ja!
- Just det! I Chicago! - Nej, i Dallas.
Dallas var det ju! Hur har du det?
Hur jag har det? Du förändrade hela mitt liv!
Vad märkligt att stöta på dig. Jag startade ett klädmärke för pengarna.
Jag har precis varit i Paris, i morgon ska jag till Rio.
- Det var trevligt att träffas. - Hur får jag tag på dig?
Den frågan har jag ställt mig i 40 år utan att ha fått nåt svar.
Jag måste kila nu, men det var roligt att kunna hjälpa till.
Tack än en gång, jag hoppas vi ses igen.
Okej, okej.
Han hade hjälpt fler. Jag säger inte att det var rätt av honom-
- men han gjorde det för kickens skull. Och varje kick följs av en svacka.
- Arnold! - Pappa!
Hur var flygresan?
En klient gav mig livstids terapi, men terapeuten var ett fyllo-
- så hennes dotter Jane tog över. Hon har skrivit boken:
"Regnbågar och enhörningar: hitta din mjukare sida."
Känner du till den? En riktig bästsäljare.
Hon verkade gullig och jag såg fram emot att prata med henne.
Mamma har varit borta i tre månader, du behöver inte prata med mig.
- Har du bestämt dig? - Nej. Jag vill prata med dig.
Hon hade nyligen separerat från en het yogalärare.
Yogan var het, inte läraren. Fast han var säkert snygg.
De träffades på kursen och han gav henne "privatlektioner".
Sen flyttade de ihop, men det visade sig att han gett alla privatlektioner.
Kan du tänka dig det? Hennes senaste bok heter "Djävulskap är vackert".
Den har jag läst.
Sätt dig.
Jag har läst journalen. Vad var det du hette?
- Izzy. - Vad heter du egentligen?
- Ursäkta? - Vad heter du? Lyssna.
- Isabella. - Där ser man!
Och det har du förkortat till Izzy?
Det innebär att du har skalat bort det mjuka inom dig.
Det säger en del om din personlighet.
Du är osäker på din mjuka sida och förstärker din tuffa sida. Korrekt?
Då så... "Även kallad Glo Stick." Varför det?
Eskortflicka? Det är ju vidrigt.
Hur känns det? Ärligt talat.
- Finns det nåt positivt med det jobbet? - Det var "uppåt" mest hela tiden...
Man skojar inte på terapin.
Jag är lite nervös, jag ska på en viktig audition i morgon.
- För att bli eskortflicka? - Nej, det är bara ett extrajobb.
- För skådespeleriets skull. - Du ska provspela. Som vad då?
- Eskortflicka. - Som jag sa.
Jag vet, det är ironiskt. Sånt är livet ibland.
Nåja, då har du i alla fall erfarenhet.
- Kan du svara? - Helvete.
- Ett ögonblick. - Hör du mig, älskling?
- Jag förmodar att du jobbar. - Härligt, mamma är full.
- Bits han? - Det beror på.
Okej...
Vad gör du? Kliv ner från stolen. Är du helt galen?
Jag gillar inte hundar.
Gillar du inte hundar? - Kom här.
Iväg med dig.
Herregud, du är ju helt neurotisk.
Mamma ringer från en avgiftningsklinik utanför Pisa.
Jag behöver få prata med nån om min besatthet.
- Jag är på bristningsgränsen. - Den rösten känns bekant.
För mig börjar han bli alldeles för bekant. Han är helt knäpp.
Jag får inte prata om mina klienter, det är privat.
Jag kan inte säga vem det var, så fråga inte. Var var jag?
Just det. Om du tar vara på dina mjukare sidor-
- och slutar vara så tuff, kommer du att må mycket bättre.
Bara att kalla dig Isabella kan lösa många, kanske alla problem.
Jag har slutat som eskortflicka.
Det är ju suveränt!
Terapi ger gensvar direkt!
Underbart, då behövs ingen mer terapi.
Skaffa dig en stor hund som sällskap. Gratulerar, Izzy. Isabella.
Du är klar.
Ens namn är det första folk får reda på och det ger dem en bild av en.
Det lärde doktor Jane mig.
Jag skulle sluta vara Izzy Finklestein från Brooklyn.
Jag skulle bli Isabella Patterson, från varhelst jag ville.
- Vilken fröjd att se dig! - Du känner väl Josh?
Givetvis! Din pjäs blir bara bättre, Joshua.
- Det ska bli kul att se dig i den. - Ursäkta mig.
- Seth känner du ju så klart. - Det var längesen!
Alldeles för länge, vännen.
- Hur är läget? - Hallå där.
Nu sätter vi igång. Sandy! Sätt fart.
- Du är skitsnygg. - Vilken charmör du är.
- Visste du att Seth skulle dit? - Nej, han har ju mest gjort film.
I en hade han rosa puffärmar och en tam humla i bältesspännet.
"Red Bee Man."
Efter de fem filmerna slutade jag följa honom.
- Delta Simmons, då? - Vill du veta nåt roligt?
- Visst. - Hon kom till mammas salong en gång.
Så vi har en bild på mamma och Delta hemma.
Nu hade jag möjligheten att jobba med henne.
Det var ödet, men jag sa aldrig det till henne.
Jag vill bara fråga en sak. Lovar du att...
När jag säger nåt till dig måste du stötta mig...
Du måste vara min vän och...
- Lovar du... - Det är producenternas döttrar.
- Lovar du att alltid vara min vän? - Tack, jättefint.
Ni är nog lite unga, men tack för att ni kom.
- Jättebra, mina vänner. - Nästa, Sandy.
Det här är Isabella Patterson.
Kära nån.
- Så där. - Förlåt, jag är så nervös.
Var inte det, ta det bara lugnt.
- Det här går inte. - Varför inte?
Hon är inte rätt typ.
Jag tycker att hon ser perfekt ut.
Ta det bara lugnt.
- Är allt bra, Isabella? - Ta hennes nummer, Sandy.
Du kan komma tillbaka en annan gång.
Hon verkar sjuk.
Nej, jag vill göra det i dag.
Det stod i horoskopet att det här skulle bli en bra dag.
Okej, det vill man ju inte trotsa. Fortsätt.
Vi kanske blir överraskade.
- Jag har förberett tre scener. - Vi har bara tid med en.
Okej... Vilken ska jag ta?
- Ska vi ta den intima scenen med mig? - Nej, ta den med de två kvinnorna.
- Du känns bekant. Från Barclay? - Nej.
Du ska inte vara med, Seth. Ta en paus, så får damerna börja.
Jag ber om ursäkt.
- Känns det bra eller ska vi vänta? - Nej då, det går bra.
- Vill du inte ha nåt att dricka? - Nej, jag vet inte var jag ska börja.
Börja var du vill.
Jag vet inte hur det gick till, men det var en väldigt grekisk afton.
Jag hade ett jobb-
- där man inte vet vem man ska jobba med förrän man nått slutdestinationen.
- Som ett vikariat, fast intimare. - Vad pratar du om?
Det här känns inte alls lätt. Vi står ju varandra så nära.
Jag brukar berätta allt för dig.
Om jag inte tyckte om dig skulle jag inte säga nåt.
- Men det här måste ut. - Vad pratar du om?
Jag var eskortflicka.
Det är jag typ fortfarande.
- Eskortflicka? - Jag måste få fråga dig en sak.
Vad jag än säger, så ber jag dig att inte döma mig.
Vad jag än säger, måste du alltid stötta mig.
Givetvis, jag bryr mig ju om dig.
Men jag är väldigt chockad och ledsen. Vilka svin!
Vill du höra de dåliga, eller de riktigt dåliga nyheterna?
Ännu mer? Okej, fram med de dåliga nyheterna.
- Kondomen sprack. - Ånej!
Jo, och de riktigt dåliga nyheterna är att jag är gravid.
Herregud! Då blir ju jag moster, det är inte så illa.
Men de riktigt, riktigt dåliga nyheterna...
Ja?
- Herregud... - Vad då? Berätta.
Det var din Fred. Hata mig inte och hata inte honom.
Det var bara en sån där riktigt idiotisk sak som händer ibland.
Det går varken att förutse eller fördöma-
-så snälla... Hata mig inte.
Vad duktig du är, vännen! Suveränt!
- Visst var hon bra, Arnold? - Väldigt bra.
- Tack så mycket för att du kom. - Jag kan hjälpa henne ut.
- Ta in nästa, ni. - Tack så mycket. Hej då.
Hej då.
Jag följer dig ut.
- Visst var hon bra? - Jo, hon satte det.
- Visst var hon bra, Arnold? - Ja, det var hon.
- Hon berörde mig verkligen. - Vem har vi på tur?
Nu går vi vidare...
- Så du var eskortflicka? - I pjäsen.
- Nej, det har det inte låtit som. - Izzy var det.
Du är ju Izzy.
Ja, det är jag.
- Har du tid att äta middag i kväll? - Jag vet inte. Jo, det har jag nog.
Vad bra. Jag blev så imponerad av din insats.
Jag var faktiskt imponerad redan innan.
Tack så mycket.
- Känner du Arnold Albertson väl? - Inte så väl.
- Han har hjälpt mig med pjäsen i nåt år. - Han verkar väldigt trevlig.
- Tycker du om italienskt? - Va?
- Mat? - Ja, absolut.
Nick's på 5th, kanske? Eller ska jag hämta dig hemma?
Nej, jag kommer till restaurangen. Vilken tid?
- Klockan 20? - Visst.
- Då ses vi då. - Säg inget, men jag håller på dig.
- Tack så mycket. Vi ses sen. - Okej, hej då.
- Känner du till "Frukost på Tiffany's"? - Ja.
Den gick nånstans i stan och jag såg affischen med den ljuvliga Audrey.
Jag köpte en biljett och gick in och filmen levde kvar i mig i flera veckor.
- Hon hade koll på allt... - Hon är eskortflicka.
Hon kanske bara gillade att ta ett glas, dansa och sprida lycka.
Om hon sen fick 50 dollar så förtjänade hon det, för att hon berörde dem.
Jag vet att jag är besatt, men om jag visste mer om henne...
Vad är det med henne som gör dig så vansinnigt besatt?
- Hon låter inte som min mormor. - Ursäkta?
Alla kvinnor jag känner låter som min mormor, utom Glo.
- Glo? Som i Glo Stick? - Ja, hurså?
- Herregud. - Vad menar du med det?
Herregud, det är ju suveränt! Vilket bra namn!
- Ja, det stöter man inte på så ofta. - Nej, men det är vanligt i terapin.
- Känner du till Glo Stick? - Ja, jag är hennes terapeut.
Men min yrkesetik gör att jag inte kan säga nåt om henne.
Hon är väldigt trevlig, men aningen neurotisk.
Hon måste närma sig sin mjuka sida, men det är privat.
Som terapeut pratar man inte om patienternas privatliv.
Tänk om jag berättade för nästa klient-
- att du är en galning som är besatt av Glo Stick. Hur skulle det kännas?
Ja...
Jag tror inte att den där tjejen är värd nån besatthet.
Speciellt inte från en gift domare. Jag dömer ingen, men det låter korkat.
- Det är Josh, kan du svara? - Det är min kille, men jag svarar inte.
Det här är din tid.
Jag hinner tyvärr inte hem till middagen.
Vad menar du?
Okej, då får jag svälta. Det har jag gjort förut.
Jag har svultit mycket på sistone. Vill du äta middag med mig?
- Vad äter du? - Italienskt?
Det funkar.
- Då så. - Okej, jag måste bara byta tampong.
Jag håller inte med, jag tycker att Patterson satte det.
Som Seth sa. Hon hade nåt alldeles extra.
- Hon kändes så erfaren. - Javisst
Jag håller med, hon hade nåt mycket speciellt.
- Som tjejen jag var kär i på dagis. - Var hon hora?
- En dagishora. - Vilket modernt ställe.
- Har vi nån kvar, Sandy? - Ni har tagit upp alla.
Då så, då tycker jag att vi sover på saken.
Den där Izzy... Jag tyckte att hon kändes bekant.
- Hon hade ett väldigt vanligt utseende. - Det tycker inte jag.
- Jag är så hungrig, jag inte kan tänka. - Då får det räcka nu.
Du är så vacker! Jag längtar efter kärleksscenerna.
- Lägg av. - Tack, regissören.
- Det var en överraskande första dag. - Det är därför man går på teater.
Du kanske hittar nåt nytt under repetitionen i morgon.
Det är ju bara början.
Förlåt om jag varit lite tvär, vad sägs om en romantisk middag?
- Kan jag hjälpa er? - Bord för en, där borta.
Hej!
- Hej. - Förlåt att jag är sen.
- Herregud! Hur gick det? - Det är ingen fara.
Jag ska hjälpa er upp.
- Vill ni ha lite vatten? Whisky? - Kanske det.
Det ordnar jag.
Tack.
- Vilken fin restaurang. - Tackar.
- Vad är det? - Ingenting... Jag var bara törstig.
- Vad är det med dig? - Jag vet inte, jag är så törstig.
Ta glaset, då. Putta inte ner det.
Du måste ha varit ett jobbigt barn.
Gud, vad hungrig jag är.
Hur som helst... Jag är så trött på konstnärer, de sviker en jämt.
Hit med en affärsman i stället. Jag var ihop med en manusförfattare...
Lyssnar du? Varför gömmer du dig bakom menyn?
Det gör jag inte! Ja, advokater är bra människor.
Jag måste förändra mitt liv, så är det bara.
Vad stirrar du på?
Är det där den jag tror?
Den jäveln!
- Kära nån! Gick det bra? - Ja, då.
Alla ramlar i dag.
- Här kommer ju min terapeut! - Jane...
Du får sparken!
- Josh! Gick det bra? - Ja då.
- Säkert? Känner du henne? - Ja, jag gör väl det.
- Gå inte! - Du får också sparken!
Se dig för!
Jag måste gå på toaletten.
- Gick det bra? - Pappa! Vad gör du här?
Jag jobbar. Det är en lång historia som ingen av oss har tid med.
Jag kommer snart.
Jag ska gå på toaletten.
Vänta, Jane!
- Hallå där, du som satte auditionen! - Jag behövde lite luft.
Det är klart!
Josh! Vad gör du här?
Hej, Arnold. Delta har rekommenderat det här stället, så jag ville testa.
- Jag är här med Izzy. - Är hon här?
- Hon är på toa. - Herregud!
- Vad är det? - Men varför...
- Nu tar vi en promenad. - Nej, jag måste in igen!
Inte nu, domaren! Jag förstår inte vad du säger.
- Titta vem jag hittade på damernas! - Josh sa det.
- Hur är det? - Bra.
Snabbt marscherat, Josh.
Har du tittat på menyn än?
Barnen älskar mormor och morfar, men vi borde stoppa om dem i kväll.
- Jag mår inte så bra, jag ska nog gå. - Vad tråkigt.
- Krya på dig. - Ja, krya på dig-
Ser man på... Ett ögonblick, Dmitry.
- Hej, Glo! - Pratar du med mig? Jag heter Isabella.
- Känner ni varandra? - Nej.
Jag misstog mig.
Nu är hela gänget samlat.
Du ser yngre ut nu än när vi lekte med barnen på Piccadilly.
Vad roligt vi hade.
- Trevligt att råkas, men jag måste gå. - Krya på dig.
- Vi ses i morgon. - Vi sätter oss, Frankie.
- Frankie är kompis med Vickie. - Jag känner ingen Vickie.
Då misstog jag mig, det måste ha varit nån annan.
- Alla verkar förvirrade, det är vädret. - Förvirringens tid.
Vi ses i morgon. God natt, vackra prinsessa.
Adieu.
- God natt. - Adieu.
- Varför gillar du inte tjejen? - Vem då?
- Isabella Patterson. - Vem har sagt det?
Du beter dig märkligt.
- Jag har knappt tittat på henne. - Exakt!
Bättre det, än att fnittra åt allt som charmören Seth säger.
Du och din Svartsjuka.
Måste ni jämt prata om London och Piccadilly och hur bra ni hade det?
- Vi gillade den där pjäsen, det vet du. - Ja, förlåt.
- Där är de! - Det har tyvärr uppstått ett problem.
- Det där är min son. - Det där?!
- Hur länge har det här pågått? - Vad menar du?
Jag visste inget förrän i kväll, om det är det du syftar på.
- Det luktar skumt! - Det tycker jag med!
- Vänta! - Jag är trött på att utnyttjas.
- Hoppas att du mår bättre. - Ja, det är ingen fara.
Du fick ju inget att äta. Vill du ha en macka?
Visst.
- Det är brottning! - Sluta klaga!
- Tyst, jag hör inte teven. - Var tyst själv!
Vad är normalt?
Han var den första manusförfattaren jag hade träffat, och en gentleman.
Han försökte inte ens kyssa mig, trots att han ville.
Han ville träffa min pappa, det har ingen velat förut.
Jag har aldrig tagit med nån kille hem förut.
Han var som en manusförfattare ska vara. Känslig...
Han var som Arthur Miller mot Marilyn.
Mackan var jättegod. Tack.
- Är allt bra? Du verkar lite nedstämd. - Nej, det är bara...
- Jag tror inte att jag får rollen. - Jag känner mig väldigt positiv.
Du är så snäll.
Får jag ringa dig?
Visst, varför inte?
- Tack för att du gör pjäsen bättre. - Vi ses, Josh.
Loretta var helt okej, men Isabella var suverän.
Du måste bestämma dig i dag. Vad är problemet?
Det är inget problem, jag måste bara ta mig igenom processen.
Processen inleds med en bagel, som ska ätas i tystnad.
Hoppa in. - 61 st och Madison, tack.
Vilken ljuvlig dag.
- Vilken pratkvarn. - Jag fick fel bagel.
- Jag bad om vallmofrön. - Varför gillar du henne inte?
Det har jag inte sagt, jag vill bara inte besluta nåt förhastat.
Vem brukar säga att man ska gå på sin magkänsla?
Inte jag, det skulle jag aldrig säga.
- Vad är det med dig? - Ingenting.
Jag känner mig pressad och du gör det värre.
Hon har nåt. Hon kanske var eskortflicka i ett tidigare liv.
I ett tidigare liv?! Vad hände nu? Var är chauffören?
- Är det där han? - Ja, vart ska han?
- Han verkar ta en taxi. - Det var det knäppaste.
- Sa vi nåt dumt? - Tydligen.
- Eller så ska maffian spränga bilen. - Gå ut.
En existentiell taxichaufför!
- Han stod inte ut med våra spänningar. - Det kanske var hans process.
- Okej, hon får rollen! - Var det det som krävdes?
Hon får betala taxichauffören provision.
Hallå? Sandy?
Du skojar väl inte? I morgon?
Klockan 10? Okej. Tack så mycket!
Okej, hej då.
- Jag fick rollen! - Vilken roll?
På Broadway!
- Var det så du fick rollen? - Han sa det.
- Trodde du på honom? - Ja, det kunde han inte ha hittat på.
Han hittade ju på ett namn och var otrogen mot frun... Han ljög för dig!
Det håller jag inte med om. Arnold var inte skyldig mig nånting.
Speciellt inte sanningen. Han hade inte behövt ge mig rollen.
Han borde ha låtit bli för att slippa besvär.
- Bli inte arg, låt mig förklara. - Nej... Ut.
- Jag var... - Du är en av de värsta människor...
Nej, den värsta människan jag nånsin har träffat.
Du gick ut med en av mina sjuka patienter.
Det säger en del om hur sjuk du är!
- Jag borde köra upp den häri din kuk! - Det har med pjäsen att göra.
Pjäsen? Jag struntar i din pjäs.
Din korkade lilla pjäs... Ut härifrån!
- Hallå? - Hur vågar du svara i telefon här?
- Vad roligt, vad glad jag blir! - Nu är han glad!
Med mig är du bara nedstämd! Vem är det?
- Jag kan inte prata nu, vi hörs sen. - Var det blondinen eller pappan?
- Jag måste prata med dig, Jane! - Ut härifrån, båda två.
Allihop! Ut!
Ut!
Jag är så trött på alla tajta kläder, de kräver en fettsugning.
Lägg av, du är så fin. Du är bara ute efter komplimanger.
- Hallå där! Vad gör ni här? - Jag vet vad du gör här.
Marknadsföring! Hej, vännen.
- Det här är CeCe. - Vill ni marknadsföra oss, ms Simmons?
- Ni kan få regissera, Mr Simmons. - Albertson.
- Där sumpade jag den. - Jag gör inte reklam.
- Det är inte min grej. - Ville du köpa stora kläder?
- Nåt mindre åtsittande... - Den avdelningen är här borta.
- Trevligt att träffas. - Vi ses sen.
Herregud...
- Varför har vi så bråttom? - Det är för dyrt. Vi tar nåt bättre.
- Chanel eller Prada. - Rena fyndhörnan...
Jag känner mig instängd, jag får inte luft.
Titta, jag älskar tweed! Den här måste jag prova.
- Jag kan hjälpa dig. - Jag behöver inte din hjälp.
- Är du säker? Jag kan titta på. - Du kan få se när jag tar av den.
- Ta det bara lugnt. - Jag har öga för tweed...
Ekorrar till nötterna! Hur gick det?
Tänk att jag skulle stöta på dig, Derek!
Jag kan inte vara tyst! Margie från Chicago.
Jag har letat efter dig, du har förändrat mitt liv!
Jag läste mode och nu är jag inköpsansvarig här.
Natten med dig var den bästa jag nånsin upplevt.
- Allt tack vare dig! - Prata tystare!
- Vi ses sen, då. - Seth Gilbert.
- Känner ni varandra? - Vad vill du, Seth?
Uppför er nu.
Ekorrar till nötterna?! Din falska jävel!
- Prata aldrig mer med mig! - Nej, Delta!
Seth! Vänta!
- Jag fick registreringsnumret. - Jag kan betala, det var min fru.
Hon var försenad till ett möte och är lite förvirrad.
Det är lugnt, jag känner honom.
- Hälsa frun att vara mer försiktig. - Ja då...
Derek eller Arnold... Förlåt att jag pratade högt, jag blev bara så glad.
- Det är lugnt. - Vill du betala kontant?
Var hon hora? Som hon du kom till Nick's med?
Det är möjligt. Eller eskortflicka.
Är det nån skillnad? De eskorterar er in och ut ur brallorna. Män...
Du har rätt, vi duger bara åt en sak... Vad säger du?
- Kanske det, faktiskt. - Jag minns fortfarande London.
Kom igen, Seth. Vi var ju redan upptagna.
- Du var det, jag skulle ha bytt direkt. - Det är du van vid.
Det var en annan sak med dig. Jag står redo.
Framme, Mr Gilbert.
- Vad är det den här gången? - Min nya parfym.
De kom på ett riktigt bra namn: Seth's Seduction.
Vad roligt att ha er här, Mr Gilbert. Alla är så sugna på er.
- Ursäkta...? - Han retas bara.
- Kan jag få er autograf? - Kom, Delta!
Jag försöker!
Ursäkta mig!
Kan jag få er autograf? Jag har väntat i fyra timmar.
Jag försöker komma ikapp! Jag är här borta!
- Följ med här. - Herregud! Seth!
Hon är inget proffs.
- Räckte det inte med dräkten? - Den har jag inte snott här.
- Var snodde du den? - Jag bråkade med min man på Barneys.
Ring dit och fråga, han har säkert betalat den nu.
- Kan ni sätta ner mig? - Det var det dummaste jag har hört.
"Jag grälade med min man på Barneys, så jag tänkte fortsätta stjäla på Macy's".
Jag har inte stulit nåt.
Hallå? Va? Vem då?
Polisen? Vad pratar du om? Ja, låt mig prata med henne.
Arnold? Få ut mig! Jag ska vara hos mina föräldrar inom 20 minuter!
Då ska du vara borta därifrån!
Du kan ju ta in på hotell och ringa en eskortflicka!
Ekorrar till nötjävlarna!
Enhörningen var en symbol för kvinnan.
På den här tiden behandlades kvinnor som gods.
- Som godis? - Nej, gods.
- De var som män begärde att de var. - Ungefär som nu, då?
Ja, det kan man säga. Det var därför jag skrev pjäsen.
För länge sen var prostitution ett heligt yrke.
När då?
Innan andlighet och sexualitet skiljdes åt. Så bör det inte vara.
Du är visst ganska romantisk av dig.
Josh såg väl nåt hos mig.
Det var inte som med Arnold, som hjälpte mig för sin egen skull.
Josh var nog den första som någonsin har trott på mig.
Typiskt att någon från förr skulle dyka upp och paja allt.
Varför krossar du mitt hjärta? Du krossar mitt hjärta, Izzy!
Glo! Vad du nu heter! Domare har också känslor!
Den här konversationen passar sig inte här.
- Jag föreslår att ni vänder ut igen. - Du kan täppa igen.
Jag pratar med nattfjärilen här som har krossat mitt hjärta.
Jag ringde till Vickie's eskortservice...
- Vad gör du, Josh? Han är ju gammal. - En gammal snuskgubbe.
- Kanske snuskig, men inte gammal. - Förstår du vad du gett dig in på?
Den där damen har tillbringat en romantisk natt med regissören.
Isabella! Vänta!
Isabella!
Det måste ha varit jobbigt när Josh fick reda på det.
Var har du varit? Det ringer oavbrutet.
- Hela dagen! - Den där Joshua, Sandy, Alfred...
Vad är det? - Nån Derek.
- Hallå? - Det är Arnold. Jag vill träffa dig.
Kom till Barclay, rum 1369 igen, så ska jag förklara allt.
- Jag vet inte om det går. - Vad menar du?
Vi måste ju repetera. Kom nu.
Okej.
Hej, Vickie. Det är doktor Doo.
Ja, i kväll. Barclay klockan 20, samma namn som vanligt.
Minns du Glo Stick? Har du nån liknande?
- Den här vägen. - Tackar.
- Hallå? - Hon kommer om en halvtimme.
- Bra, tack. Jag är i ett annat rum. - Jag vet.
Vänta lite, jag vill veta hur hon ser ut.
- Ja? - Seth... Nu, kanske?
- Delta? - Nej, drottningen av Saba.
Vänta lite, jag är upptagen i telefon.
- Vickie. - Hon är lång, blond...
- Hon kan inte komma nu. - Hon är redan på väg.
Har hon en mobil? Ring henne och be henne gå till nån annan.
- Jag ska försöka, men mobilen krånglar. - Ring upp mig sen.
Hallå... Kom hit då. Jag bor i rum 1328.
- Jag kommer på en gång. - Då ses vi snart.
- Förlåt. - Det är lugnt.
- Ringde hon inte? - Du ringde mig...
Vickie skulle be dig gå vidare, jag är upptagen.
Okej, det är ingen fara, jag kan vänta.
Nej, det kommer hit en annan tjej som jag älskar.
Förstår du?
Min engelska är inte så snabb.
Vickie bad mig gå hit. Rum 1328.
- Eller hur? - Du förstår inte.
- Jag kan ringa Vickie. - Vänta...
- Du måste gå. - Ja, nu ringer det.
Herregud.
Det är så förvirrande, alltihop.
Ja, väldigt.
- Josh vet allt om oss nu. - Jaså?
- Det vet Seth med. - Jag anade det.
Nu är det bara Delta kvar.
- Ska jag vara kvar i pjäsen? - Så klart, varför inte?
Vi är proffs.
Nej, Kandi. Gå ner i lobbyn och ring.
Nej, Vickie bad mig vänta, då gör jag det.
Helvete!
- Vem är det? - Det är jag.
Delta! Ett ögonblick, bara. Byxor!
In i badrummet med dig!
In med dig!
Okej.
Hur många tror du han gjort så här med?
Vad handlar det om? Hur hade han "förändrat hennes liv"?
Vad pratar du om? Jag trodde att du ville prata om oss.
- The Serpentine, Hyde Park... - Håll om mig en stund, bara.
- Jag är fortfarande svag för dig. - Vännen...
Jag behöver låna badrummet.
- Vad sa du? Badrummet.
- Jaha... Toaletten är trasig. - Jag behöver inte gå på toa.
- Inte toaletten? - Nej, inte toaletten.
- Om du inte behöver gå på toaletten... - Sluta säg "toaletten".
Vad konstig du är.
Hallå, Kandi. Kandi?
Är du kvar, Kandi?
Delta... Det är inte som du tror.
Delta... Delta!
- 1329, det borde vara dörren bredvid. - Okej. Tack, Vickie.
- Hon skulle inte till mitt rum. - Bättre än så kan du, Seth.
Du skulle ju komma! Hon ville bara låna toaletten.
Det var mitt fel. Jag skulle till 1329. Fel rum.
Tack för badkaret, herrn.
- Det var ju det jag sa. - Du gillar horor, precis som min man.
- Jag vill ha dig, men du är ju hans. - Jag är ingens.
God natt.
Arnold Albertsons rum, tack.
Hallå? Arnold? Ja, det är ju jag.
Vem är det? Delta!
Var är du nånstans, älskling? Är du här?
Vad gör du här? Nej! Jo, jag är glad att du ringer!
Sist satt du ju i häktet. Ja, kom upp.
- Herregud! - Varför sa du det?
Det här är en nödsituation! En tornado är på väg hit!
Du måste gå!
Herregud, vilken snabb hiss!
Badrummet!
- Jag kommer att kräkas. - Gör det tyst.
- Hej, älskling. - Hur länge har du hållit på så här?
Det var visst ingen engångsgrej! Ekorrarna är din specialare!
Jag trodde att det var nåt du sa bara till mig när jag hade det jobbigt.
Du har tydligen förfört alla som har kommit i din väg med just det.
- Det är komplicerat... - Det tror jag säkert. Berätta!
- Handlar det om nån ny pjäs? - Ja, på sätt och vis.
Jag blir berörd av kvinnors historier, jag är feminist.
- Visst, säkert. - Jag är lite som en mentor...
Märklig parfym du har. Har du haft nån ekorre här?
Vad pratar du om? Nej!
Det här kan inte vara sant! Två gånger på en kväll?!
Delta! Öppna inte!
- Det är inte som du tror. - Nej, verkligen inte!
Det här var droppen. Nu gör jag min sorti.
Från rummet, från hotellet, från pjäsen...
...från mitt liv!
- Lycka till, båda två. - Vänta, Delta!
- Delta! - Jag vill inte höra!
- Det är inte som det ser ut! - Izzy har faktiskt varit här förut.
Så intressant! Alla visste om det här, utom jag.
Korkade jag! Skönt att ni grabbar håller ihop när det krisar.
Vad håller du på med? Du är jämt i vägen med din hund!
- Lägg dig inte i! - Hur kan du jaga tjejer med en sån fru?
- Det verkar alla män göra, Seth. - Han försökte bara hjälpa till!
Mitt liv förändrades av hans 30000! I dag fick jag min första lägenhet.
- Vad sa du? - 30000 dollar?!
- Jag klarar inte mer! - För en kväll? Du måste vara bra!
- Nej, ni förstår inte! - Är du nöjd nu?
- Vad har du för rätt att döma mig? - Mig vill du inte slåss med.
- Jag är tränad på Londons gator! - Där du förförde min fru?
Inte alls, hon älskade ju dig! Men jag förstår inte varför!
- För att jag är en bra man! - Som är svag för horor!
- Jag är inte perfekt! Inte du heller! - Herregud! Nu går jag och lägger mig!
Oj, vad trött jag är...
Det ska bli ett sant nöje att jobba med dig i morgon, Arnold.
- Ditt rum är här borta! - Det vet jag.
När man kommer hem sent, utan nån att ringa till och utan vodka...
När det bara är reklam på teve-
-och man är utelämnad åt sig själv...
Det kan man kalla riktig terror.
Det enda jag behövde då var en famn. Vilken famn som helst.
Till och med en främlings.
Jag avskyr att vara ensam.
När jag är det, tittar jag in i spegeln och säger nåt som Audrey Hepburn sa:
"Jag tror på rosa."
"Jag tror att skratt bränner flest kalorier."
"Jag tror på att kyssas. Mycket."
"Jag tror på att vara stark, även när inget går ens väg."
"Jag tror att lyckliga flickor är de vackraste."
"Jag tror att morgondagen är en ny dag."
"Jag tror på mirakel."
Jag tror på mirakel.
Det fungerar varenda gång.
Hej, Isabella. Jag ringde dig hela kvällen i går, men du svarade inte.
Jag visste inte vad jag skulle göra.
- God morgon. Har du sovit nåt? - Inte mycket.
Låt inte det här förstöra.
- Vi kör igång på en gång. Är alla här? - Ja, alla utom Delta.
Då är ju inte alla här. Svara inte ja, i så fall.
- Alla utom Delta, sir. - Säg inte sir, Sandy.
Vi börjar läsa utan henne.
God morgon, allihop! Vi börjar väl med att läsa?
- Ja, vi kan... - Så bra.
Innan vi börjar vill jag bara säga en sak.
Vi är proffs, allihop. Vi har alla privata problem ibland-
- men som proffs låter vi inte det påverka jobbet.
Vi pratar inte om dem, inte i någon som helst form.
Använd dem som bränsle på scenen, men låt dem inte distrahera er.
Som den gamla klyschan säger: Allt för konsten.
- Och vi ska ge allt. - Jag håller helt med.
Nu börjar vi. Jag vill börja med akt 1, scen 1 med mig och Seth.
- Upp med den, bara. - Ursäkta?
Upp på fötter.
Jag tycker att vi läser igenom allt först.
Med tanke på situationen som vi inte nämner, bör vi ta oss igenom tunneln-
- snarare än att göra allt enligt regelboken.
Så pass skicklig är du väl?
- Har nån nåt emot det? Seth? Izzy? - Nej.
Då så!
Vi börjar med första scenen med Seth och Delta. Vi andra kan titta på.
Sandy, fram med sängen, soffan och fåtöljerna.
Då så, ridån går upp. Vi befinner oss i Hal Finnegans svit.
- Börja när du vill, Delta. - Den första repliken är inte min.
Okej...
Du vägrar ju förstå, så jag får väl säga förlåt.
Det gör inget, jag är van.
- Du skriker när du vet att du har fel. - Du vill ju inte lyssna!
Det är typiskt kvinnor! Ni lyssnar bara när ni vill.
Hur kan du ligga med andra kvinnor och sen säga att det inte betydde nåt?
Det är sant!
Den tiden du varit med andra finns alltså inte kvar i dina tankar?
Är den inte ett trevligt minne?
- Det har jag inte sagt! - Då så.
Hur ska jag kunna låta bli att undra vad du tänker på när vi älskar?
Hur ska jag kunna veta att du är med mig och inte med nån annan?
Då är vi ju inte samspelta. Jag kanske också tänker på nån annan.
Jag förstår inte hur det blev så här bara för att jag ville äta vegetariskt!
- Ge hit! - Du har slutat.
- Det har du med. - Bara för att jag...
- Får jag inte ta ett bloss? - Det sa jag inte.
- Ge hit den, då. - Då är det mitt fel att du ger upp.
Jag väljer själv! Hit med cigarettjäveln!
- Här! - Tack.
Ring-ring.
Svara du, det är säkert till dig. Mina vänner kommer aldrig fram.
Svara själv, jag vill inte prata med nån.
Jag börjar bli hungrig. Vad vill du göra?
Kom hit och kyss mig.
- På nåt speciellt sätt? - Besinningslöst med korsade ben.
Vad sägs om med benen isär? - Den repliken känns inte bra.
Läs bara, för helvete! Det där tjafset får vi ta sen.
Läs bara, Seth.
Vad sägs om besinningslöst med benen isär?
Håll käften och kyss mig.
Han lutar sig fram och kysser henne länge.
Okej...
Det räcker så! Tack!
- Ska jag sitta och titta på det här? - Förlåt, jag fick sån inlevelse.
- Vi tar tio minuters paus. - Hon är bra.
- Shep! - Vad är det här?
Fot!
Vad gör du här? Var är Jane?
Wilbur!
- Kom tillbaka! - Vad är det som pågår?
Det kan jag berätta. Du har anlitat den där horan för att hon kan sin sak.
Vet ni vad? Jag kan också min sak. Vem vill börja?
- Jag kan visa er allihop. - Det här passar sig inte, Jane.
Jag skiter i vad du tycker. Tror du att du är Hemingway?
Jane Claremont, du har ingen rätt att tala om dina patienter.
- Vem är du? - Vad har du på dig, pappa?
- Kära nån... - Är din pappa rabbin?
Vi håller på att repetera här.
Du verkar vara på väg att förlora din fru.
- Vem är det där? - Vem är hon, Arnold?
- Jag har ingen aning. - Det är min ex-flickvän.
Jag vet vad som pågår här, och jag är trött på det.
Hon har fått betalt för att ligga med flera här, minst två.
- Säkert tre. - Säger du det?
Jag ska banka skiten ur alla som har köpt sex av min dotter! Vem var det?
- Han, han och han. - Det är inte sant!
En kula kan döda, men en smocka kan förändra livet.
I "Guldfågeln" slogs John Wayne och Randolph Scott om Marlene Dietrich.
John Wayne vann så klart, och de levde lyckliga i alla sina dar.
Vi har inte gjort nåt.
Sluta, AI! Vad håller du på med? Det är ju bara en pjäs!
Vem är det där?
Pappa rev upp himmel och jord och alla kände sig lättade.
- Hörni! Lugna ner er! - Du kan inte bara förstöra allt!
- Vad är det som pågår? - Du förstör allt!
Kom inte hit, då visslar jag igen.
Om man inte släpper det förgångna förstör det ens framtid.
Det är bäst att vi går in.
- Ge mig dem! - Det är inga leksaker.
- Det är gummin. - Så säger man inte, vännen.
- Nej, kondomer. - Vilka pjäser er far regisserar...
Nu ska jag leva livet! Vi ses!
Ställ dig upp! Det är vår dotter!
- Det är vår dotter! - Hon är min!
Bravo!
Fick den bra recensioner? Den spelades väl bara en vecka?
Ja, hemmafruarna på Long Island vill inte se eskortflickor på teatern.
De vill se dansande lejon och sjungande mormoner.
De går på teater för att få fly. Visst är det ironiskt?
Men det fanns lite magi där åt mig.
Mannen som satt bakom min mamma var filmbolagsägare.
- Resten är historia. - Jag hade en väldig tur.
Gjorde framgången att du och Josh gick isär?
En del saker i livet är inte ämnade att vara för evigt.
- Seth! Förlåt att vi är sena. - Det gör inget.
Vem är hon? Har du bjudit hit dem? Är det en aktivistgrupp?
Det kan man säga.
Herregud! Jag fick ont i fötterna!
Ekorrar till nötterna! - Det var honom jag berättade om!
- Var det inte färdigt? - Jo.
Du förändrade mitt liv! Jag har letat efter Michael Harrington överallt!
Jag öppnade stans bästa eskortservice med hjälp av pengarna. Vad sägs om det?
Vad kul att se dig, vi hörs.
Nu var det färdigt.
- Och Arnold? - Jag har inte sett till honom.
Han jobbar visst med välgörenhet-
- och skänker stora summor till kvinnoorganisationer.
Delta har hittat en ny kille som är rymdtekniker.
Min terapeut är nog fortfarande ihop med Seth Gilbert.
"The Red Bee"...
Det har löst sig riktigt bra, som i en film.
- Har du nån i ditt liv? - Jag har en mentor, kan man säga.
Det är tack vare honom jag sitter här, han tycker att man ska vara ärlig.
Han säger att folk vill känna till skådespelarnas förflutna.
Det låter som att du har hittat rätt.
- Ekorrar till nötterna och allt sånt. - Citerar du Cluny Brown?
- Va? - Det är från Lubitsch "Cluny Brown".
Hej, älskling.
Charles Boyer säger det till Jennifer Jones.
- Så det är inte ens nytt? - Är nåt det?
Om vi ska hinna till Sonny Chiba-filmen måste vi gå nu.
Det är en kung fu-skådis. Han älskar film mer än jag!
Det stämmer bra, det!
Intressant! Du verkar inte särskilt besvärad.
- Varför kände du dig inte hemma? - Det var farbror Arn som sa det.
Han säger det jämt: "Cluny Brown, du vet inte din plats."
Det kan ingen annan avgöra.
Man hör hemma där man är lycklig.
Lycka handlar enbart om hur man trivs där man är.
I Hyde Park gillar en del att mata ekorrarna med nötter-
- men vill nån ge ekorrar till nötterna kan inte jag säga att de är nötter.
Vad har du gjort? Tölp!
Tack, Elliot.
Du fick bara till en lam soppa om etik av rädsla för odågans reaktion.
JANES MAMMA ÄR TILLBAKA
ANONYMA ALKOHOLISTER