Basert på Andrés Lopez bok "El cartel de los sapos"-
-og TV-serien "El cartel".
I 1993 produsert Colombia 80 % av verdens kokain.
Narkotikaindustrien spredde vold og korrupsjon over hele landet.
Jeg skulle aldri drepe noen, det hadde jeg lovet henne.
Hvordan kunne det bli sånn?
Hvordan havnet jeg her?
Jeg heter Martin González, "Fresita".
Som mange andre historier begynner denne på en kokaplantasje i Colombia.
Basert på en sann historie
Vel, la oss begynne.
Vi befinner i Colombia, i Pepes bryllup i Cali i 1993.
Han er min bestevenn og min narkotikapartner gjennom ti år.
Det fantes to mektige karteller på denne tiden.
Medellinkartellet, ledet av Pablo Escobar-
-og vårt kartell, Calikartellet.
Vi lå i krig og var nødt til hele tiden å være på vakt.
Før man engang lærer å prate må man lære å danse.
- Vi må få i gang festen. -Skal jeg hente Mariachibandet?
Hold opp, jeg skal vise hvordan man får i gang en fest.
Jævler! Lenge leve min bror Pepe!
11 år tidligere
Var nøye nå, å blande ut kokain er ikke så lett som man kan tro.
- Hva blander man ut det med? -Med mel...
Ti stille og hør etter! Med mel, kalk eller hva som helst.
Ikke lær guttene en masse sludder, Oscar.
En kilo kan blandes ut til 1,3 kilo, men ikke mer.
Man må ikke være for grådig. Mellommennene blander det også ut.
Skal dere satse på dette kan dere ikke gå uten strømper som duster.
Vil man bli respektert, må man kle seg pent.
Utseendet er avgjørende og i denne bransjen treffer man mange folk.
Med de øynene og en fin skjorte vil du få mange jenter, Fresita.
- Det er bare en jeg vil ha. -Dusten er forelsket.
Hun heter Sofia. Jeg har elsket henne hele livet mitt.
For en jente. Henne skulle man fått i seng...
- Hva? -Hold opp, hun er en fin jente.
Vi har ventet her i tre timer.
Finn en annen jente, den bimboen ser ikke engang på deg.
Ikke vær så respektløs, bare fordi du foretrekker horer.
- Så ekkel du er. -Der er hun!
Gikk du på den?
Jeg mener alvor, se.
Sofia har blitt så sexy.
- Er det kjæresten hennes? -Nei, bare en kamerat fra skolen.
Kamerat er det du som er, hvis det. Hun ser ikke engang på deg.
Ham viser hun fram, men deg sniker hun med.
Her kommer du aldri inn.
Hun er en ordentlig prinsesse og du er bare en padde.
Se her! Kameraten min vil bli kjent med deg.
Hun stikker, skal du ikke be henne til bryllupet mitt?
- En annen gang. -Vi har ventet her i tre timer!
Du, din jævel!
Din lille homo.
Hvem trodde du det var?
Du sitter vel ikke og sturer for brudens skyld?
- Nei, jeg har bare hodepine. -For noe tullprat.
- Så slitsom du er! -Hør etter nå, Martin...
Jenter...
Jenter som Sofia er ingenting for sånne som du og jeg.
Vi er narkolangere, Martin.
Vi er ikke leger eller tannleger, men narkolangere.
Når du endelig har oppfattet det, blir det lettere.
Kom an, jeg har giftet meg! Nå må vi feire!
Vil du ha bank? Kom, da.
Da Pepe giftet seg gikk det bra for oss. Da var vi på topp.
Forretningene gikk bra og alle var venner.
Vi fraktet masse stoff til USA.
Bortsett fra krigen mot Pablo Escobar, følte vi oss som konger.
Mambokonger, som man kaller det.
- Hva er det, Cabo? -Jeg vet ikke riktig.
Det er noe som ikke er bra.
Hvor er Pepe hen?
- Hva er det?! -Den er til deg.
Her har vi en ekte hingst, det føler jeg.
Lukt, skatt.
Få ut kua og kom med neste gave!
Vær så god, med massevis av kjærlighet.
- Hva er det? -Åpne, ikke vær så paranoid.
- Hvor fant du dette knøttet? -Det er jo din førstefødte!
For en søt dukke. Hvor er batteriluken?
Kom og hils på sønnen vår.
Vet dere hva som utløste krigen mellom kartellene?
En kvinne.
En fra Calikartellet hadde en affære med en Medellinmanns kvinne.
Pablo Escobar ba oss om hodet hans, men vi nektet. Og krigen brøt ut.
Er du uskadd?
Jeg håper det skal holde for at vi skal få slippe den fyren.
Jeg sier ifra om det trengs mer. Dette kan bli komplisert.
Men jeg hadde annet å tenke på.
Unnskyld, jeg har det travelt til en forelesning. Hei...
- Hva gjør du her? -Det slo meg at jeg burde studere.
Det burde du også.
Hvordan går det, jenter?
Gå ut dere, men vent på meg.
- Må du være så fin? -Hva vil du?
- For en parfyme... -Hva har vi blitt enige om?
- Hva gjør du her? -Jeg ville treffe deg.
Jeg lengtet sånn etter deg. Kan vi ikke gå og spise et sted?
- Jeg må hjem og studere. -Da skysser jeg deg hjem.
Nei, jeg kan ikke komme hjem med deg på slep, og du får ikke komme hit.
- Nå må jeg gå, ha det. -Vent, jeg har noe til deg.
- Den kan du beholde. -Skammer du deg over meg?
Du får ikke komme med gaver til universitetet. Ikke hjem heller.
Hold OPP-
- Når skal vi ses? -Jeg kan ikke, skjønner du ikke det?
Si en tid.
Klokken åtte.
Presis.
Herlig...
Her får du noe å die på, Guadaña.
Herregud, for en kvinne... Hvor fant du henne?
Hør etter, mine herrer!
Jeg vil utbringe en skål for jævelen som har gjort livet surt for oss.
Nå brenner han i helvete!
Skål!
- Et øyeblikk. -Hva?
Vi har fest, Fresita. Du må komme hit.
La meg gjette... Det var fra jobben, midt på natten.
Og du må dit.
Det er bare noe jeg må gjøre.
Jeg kjenner ingen andre som arbeider på denne tiden.
For du er vel neppe lege?
Hva driver du med, Martin?
Du vet at jeg er forretningsmann.
- Hva gjør du forretninger med? -Alt mulig. Biler, motorsykler...
Våpen? Stoff?
- Hvorfor spør du om det? -Jeg er ikke født i går.
Meg forlater man ikke alene på dansegolvet for å svare i telefonen!
- Hvorfor tok du meg med hit? -Ro deg ned.
- Vi kan vel ta en siste dans? -Hold opp.
Hvorfor ber du meg ut, når det likevel alltid blir sånn?
Jeg vil være sammen med deg. Du er viktigst av alt for meg.
- Ro deg ned nå. -lkke rør meg!
Det merkes nok hvor viktig jeg er.
Ring når du våger å si det som det er.
Grillo...
Har du tenkt på hva vi vil oppnå, egentlig?
Har du tenkt på det?
Jeg tror at du og jeg kommer til å bli...
...jævlig rike.
Vi skal vise de andre jævlene, og bli kompiser med alle storkarene.
Jeg skal si deg noe, Martin...
De gubbene skal passe seg godt.
Om Pablo Escobar kryper opp av graven sin,-
-skal han også passe seg.
Nå skal jeg gå og prate med Gud.
Gud kommuniserer med meg via Carmens rumpe.
Carmen!
Hvor faen har du gjort av Carmen?
Blomstene er nydelige.
Hvem er de til?
Du blir forkjølt, ta av deg skjorten.
Dette er den andre kvinnen i mitt liv som jeg kanskje burde nevnt først.
Bestemoren min.
Hun er familien min. Hun var både far og mor til meg.
Hun støttet meg alltid, men hun avskydde det jeg gjorde.
Havna i Buenaventura var bevoktet, så Pepe og jeg søkte oss opp i luften.
På den måten kunne vi tjene mer og slippe meksikanerne på veien.
- Fortell hva du har på gang, Pepe. -Det skal jeg gjøre.
Det er bare dumt av dere å gå gjennom meksikanerne.
Det er deres egne penger de betaler dere med.
Og småfly med 1000 kilo duger ikke.
- Vi lovet meksikanerne leveransen. -Bare drit i det.
De kjøper 6000 kilo av dere på 30 dager. Vi gjør det på en uke.
Det blir 23 dager, noe som gir dere en økt gevinst på 23,2 %.
De betaler 6000 dollar per kilo.
Dere vet hvordan meksikanerne alltid skal klage på alt.
Vi betaler 6500 dollar, noe som tilsvarer 108,3 % av deres pris.
Dessuten slenger vi inn piloten gratis, og han tar 11 %.
Sammenlagt får dere altså 148,3 % mot hva dere får fra meksikanerne.
Nå?
Hvordan funker dette?
Slapp av, Oscar.
Nei, det er ikke noe problem. Vi snakkes, Oscar.
For et rasshøl.
Alt er klart på flyplassen til i morgen.
Det er ikke nødvendig.
De jævla colombianerne har avblåst leveransen.
- Hvorfor det? -Jeg vet ikke!
- Hva gjør vi nå? -Avbestiller flyet og piloten.
Av sted nå.
Faen, så gjerrig du er. Du kunne vel i det minste skaffe bærehjelp?
Jeg er forsiktig, ikke gjerrig.
Jo færre involverte, desto bedre.
- Hva skal vi gjøre i Miami, da? -Tror du jeg bare var turist der?
- Jeg har ordnet alt. -Ja da, men kom og bær nå!
Jeg har vond rygg, for faen. Få opp farten!
- Takk. -Vær så god.
Når og hvor? Jeg savner deg
- Vi må bare anstrenge oss litt. -Vi?
Kokainen har ikke bein å gå med.
Det som gjør denne ruten perfekt er at ingen vet om den.
Dette kan vi suge på i to-tre år. Og se for en lekker amerikansk båt.
Stopp. Kast den ut der.
Hvor skal du?
Jeg mister taket!
- Pass opp! -Det er ingen fare.
Ta det rolig!
Velkommen til USA!
Herlig.
Før 11. september var det lett å fly ut penger til Colombia.
1000 dollar i Miami og 500 i Cali, så var saken klar
Vær så god.
Din jævel...
Korn hit, Fresita.
Du har lært raskt.
Vi skal opp på en brolagt gang.
Fortsett framover...
Slik, nå kan du følge etter stemmen min. Her er jeg.
- Martin! -Ok, vent...
En, to, tre!
Dette er ditt hus.
Bilen er også din.
09 jeg er din.
Jeg skal vise deg resten.
Her er fire soverom, snart har vi en unge i hvert rom.
Vil vi ha enda flere, kan vi bygge et tårn der.
Der kan vi ha alle barna våre.
Bassenget er for lite, jeg har tenkt å forlenge det 4 meter den veien.
Blir det for lite kjøper vi nytt hus. Jeg kjøper alt du vil ha.
- Hva vil du ha? -Jeg vil ikke måtte lide.
Jeg skal ikke la deg lide, skatt.
Du skal bli den lykkeligste kvinnen i hele verden.
Uro deg ikke for noe, jeg skal ta meg av deg.
Jeg har tenkt på...
...å kutte ut denne virksomheten så vi kan få rolig og ro.
- Lov det. -Jeg kan ikke leve uten deg.
Lov det.
Jeg lover.
Sofia!
Sofia er et gresk navn som betyr "visdom".
Det sies at de som heter det er sterke, følsomme og elskverdige.
De skal være varsomme, inderlige og intelligente-
-og elske alt som er rent og lysende.
Det var to egenskapene som jeg manglet.
Nå som Escobar var død, satte de press på oss igjen.
Colombia skrev under på en utleveringsavtale med USA-
-for å kunne sette narkohandlerne i deres fengsler.
Calikartellets ledelse tok en beslutning som kunne forandret alt.
Takk for at du har kommet hjem til meg, don Oscar.
Med selskap.
Selvsagt, vi har gjort alt dere ba oss om.
Jeg har kalt dere hit fordi jeg har et forslag-
-som kan få omveltende og positive følger-
-for oss personlig og for hele landet vårt.
Vi vil legge ned hele narkotikaindustrien i Colombia.
Dette i bytte mot viktige garantier for vår del.
Vi har pratet med justisministeren.
Vent nå et øyeblikk...
Et forslag er en ting, å bli bedt om å avbryte narkotikahandelen en annen.
Kan noen oppklare det?
Dette må ta slutt, don Oscar. Det hadde vært best for oss alle.
Vi ville få høyst fem år i fengsel.
Vi får til og med beholde pengene våre og trenger ikke skatte av dem.
Hvorfor skulle vi fortsette når de lover oss sånne ting?
Det du sier høres uten tvil bra ut.
Men at du har en avtale med justisministeren-
-betyr ikke at vi må slutte.
Prat høyere, så vi andre får høre.
Jo, jeg sa at...
Jeg beundrer og respekterer deg dypt,-
-men det er lett å trekke seg tilbake når man alt er rik.
Jeg begynner neppe å studere nå.
Jeg er heller ikke enig. Jeg har stor gjeld for produksjonen.
Hvem skal da ta seg av den biten?
- Holder ikke pengene du har? -Jo, men hvorfor skal jeg betale?
Vi har gjeld alle sammen, men om vi får gjelden betalte...
Her skal ingen betale noe til noen.
Om et par dager legger vi ned, punktum finale.
Jeg vil at du prater med dine, don Oscar.
Det kan du gjøre selv, don Leonardo.
Se deg rundt.
De er alt her.
Unnskyld meg.
Var det alle?
Vet dere hvordan vi løser denne situasjonen? Med våpen.
For om vi bare er passive er det ute med oss alle sammen.
Guadañita har rett, don Oscar.
Dette holder på å gå ad undas. De må vekk, og det fort.
- Dette løser vi ikke med våpen. -Don Oscar!
- Don Leonardo. -Kan vi veksle et par ord?
Om du vil fortsette, så vær så god, men ikke her i Cali.
Ikke i vår by.
Siden når er det bare din by?
Jeg vet at du ikke vil ha problemer med oss.
Det vil ikke du heller.
Heldigvis er Colombia stort nok for oss begge.
Don Oscar var nå så mektig at han våget å utfordre kartellets leder.
Slik ble Norte del Valle-kartellet født.
Og med det kom en ny maktkamp.
Konkurransen plager meg.
Den gir meg ikke arbeidsro og påvirker forretningene negativt.
Derfor vil jeg at de skal dra ut på en reise.
Bare en liten ferietur?
Politi! Opp med hendene!
- Ja, en ferie. -Betalt ferie?
Varig oppholdstillatelse hadde ikke vært dumt.
- Nacho Sotomayor? -Får jeg spise opp først?
- Er varig oppholdstillatelse dyrt? -Vi kommer godt ut av det.
Det er derfor jeg gjerne gjør forretninger med dere.
Da Calikartellets ledere ble tatt, det det ut som om don Oscar vant.
Da vi trodde at alt var løst, kom vårt største problem noensinne.
DEA.
Å bli tyster er ikke vanskelig.
Det er bare å fortelle alt man vet i bytte mot løfter om framtiden.
Man forhandler om straffen, gir dem mesteparten av pengene sine-
-og får sist, men ikke minst, vitnebeskyttelse.
Fristelsen var stor for mange,-
-men det betydde at de heretter alltid måtte se seg over skulderen.
Takk for at du vil samarbeide.
Vær så god, arrester ham.
Amen.
Selv gjentok jeg det samme for meg 33 000 ganger om dagen:
Ren og lysende, ren og lysende, Ren og lysende, ren og lysende...
Det var ingen dårlig celle. Finere enn leiligheten min.
- Nå? -Nå, hva da?
- Hva faen vil yankeen? -Jeg vet ikke, han prater for fort.
Er dere redde for å bli utlevert? Er dere redde for USA?
Ikke det? Det er jeg som representerer det.
Det er enkelt.
Fortell meg om Norte del Valle-kartellet,-
-så skal jeg prate med våre myndigheter om situasjonen deres.
- La meg si dere... -Den yankeen gjør meg forbannet.
Hold kjeft!
Hvis dere ikke samarbeider med meg, kommer dere til å bli her.
- Hva faen er det han vil? -Hold kjeft!
Med det sagt, kan vi fortsette.
Jeg er lei for det.
- Det går ikke. -Kom igjen...
- Det går bare ikke. -Ok.
Ok...
- Hva sa han? -Jeg skal forklare.
En diamant på 21 karat. Dere skjuler ikke at dere har penger omkring dere.
Skulle jeg arbeide i bank? Jeg er en skurk.
Jeg mener alvor, kutt ut blingen. Dere ser ut som homser.
Jeg vil ikke at dere skryter. Meksikanerne er forbannet på oss.
Jeg skal sende en skipslast på 15 tonn til dem.
- Hvor mye? -15 000 kilo. Det er slik det funker.
Satser man lite, vinner man lite. Satser man mye, vinner man mye.
- Vi da? -Vi får vel svømme ved siden av.
Derfor ville jeg prate med dere. Jeg vil ha dere med. Halvparten hver.
- Mener du alvor? -Ja.
Vi er med! Vi har lite penger akkurat nå.
Vi kan legge 2500 nå og resten siden.
- Nå? -Helvete...
Det er derfor det er du som er sjefen!
Jeg lovet Sofia å slutte, men ble mer involvert for hver dag som gikk.
God morgen, mine herrer.
Hva gjør Oscar Cadenas båt i mine farvann?
Det er en fiskebåt.
Ta ut lasten, drep jævlene og senk båten.
Sånn skal det ikke gjøres, Pepe!
At dere ble ranet, duger ikke!
Vi bedriver en seriøs virksomhet og da må man ta sitt ansvar.
Du og Martin har en måned på dere til å gi meg pengene.
Ren og lysende, ren og lysende, ren og lysende...
Ren og lysende, ren og lysende...
Gir du meg limen?
- Det var noen her i går. -Hvem da?
De spurte etter deg.
De sa at du skyldte dem penger.
Hva skjedde? Skadet de deg?
- De ville ha skjøtet til huset. -Hvilket hus?
Dette. Jeg har bare ett hus.
- Hva slags typer? -De var banditter, som du.
Hvordan går det?
Skulle vi ikke få en måned på oss til å betale?
- De har alt vært på bestemoren min. -Hva var det for svin?
Ikke vet jeg! Hvorfor tror du jeg ville snakke med deg?
Må du alltid være en sånn kjerring?
Ikke provoser ikke nå.
- Martin... -Hva er det?
- Kom hit. -Bare snakk.
Kom hit.
- Hva er det? -Hørte du at DEA gikk på Hugo?
De tilbød ham redusert straff og et hjem til familien i Miami.
- Og...? -Gjett.
- Hva skjer nå? -Vi kan feire at jævelen er død.
Feire?
Feire...? Hva er det å feire, din jævel?!
De var hjemme hos bestemoren min! Hva faen har vi å feire?
Ren og lysende, ren og lysende, ren og lysende...
Pakk ordentlig. Dere får betalt senere.
Da må jeg prate med don Oscar.
Ring ham du, men du får skylde deg selv.
Han skal virkelig ringe...
Dette blir bare verre.
Hvor sårbar får man være egentlig?
Vi fikk en måned på oss til å betale, så da gjør vi dette.
Hva ellers? Selge huset og bilen? Dette er det eneste du er flink til.
Gjeld til kriminelle betaler man med kriminelle midler.
- Så håper jeg vi kommer igjen. -Hvordan det, mener du?
- Meksikanerne betaler 6000 kiloen. -Husker du ikke hva som skjedde?
Er du for redd? Ring meksikanerne, det er du som kjenner dem!
- Ikke? -Den jævelen...
Du kan glemme at du får låne bilen igjen.
- Hva gjør vi nå? -Vi får vel selge huset.
Don Oscar fikk høre at don Nacho fra Calikartellet-
-var sluppet ut av fengselet og planla å drepe ham.
Hei, Emanuel.
- Don Leonardo. -Oscar.
- Får jeg slå meg ned? -Vær så god.
Don Emanuel.
Don Leonardo.
- Hvordan går det, Cabo? -Bra, sjef.
Hva er dette? Er det krig du vil ha?
Krig fikk de.
Så fint det blir når handelen er klar og vi kan kjøpe eget fly.
Jente!
- Hvor lenge må man vente på maten? -Vi begynner straks serveringen.
Får vi ikke mat snart, setter jeg tennene i henne.
Hva er det med deg? Er du nervøs?
Pepe var sjefens bror og kunne være trygg.
Selv ville jeg snart være død og begravet om vi ikke betalte i tide.
Vi trengte hjelp så desperat at vi gikk til fienden.
Vet du hva jeg liker med denne restauranten?
Det er så fredelig her. Alle her er så rolige.
Tilbake til forretningene. Jeg kjøper jeg alt dere har her, men ikke mer.
Vi hadde tenkt å foreslå at vi kan hente varer herfra-
-og gjøre felles sak nordover.
Det kommer ikke på tale. Jeg arbeider alene.
- Men don Modesto... -Nei, nok om det.
Kelner!
Jeg betaler regningen for alle her inne. Resten kan du beholde.
Modesto spanderer!
Det var en annen sak.
Jeg vet ikke om du hørte at vi mistet en båt nylig.
- Er det noe du vet noe om? -Ja...
"Skipbrudd" kalles det her i Mexico.
Ja, det er klart. Jeg tenkte bare at siden det er ditt farvann...
- Tror du meg ikke? -Jo, men det var min brors båt...
Dere tror meg ikke!
Nå holder det.
Nå må jeg gå. Adjø.
Regningen er alt betalt, men dere får stå for min mat for Oscars regning.
Ha det.
- Gubbe. -Ti stille.
Du vet at jeg har mange å gjøre fornøyd.
500 kilo holder ikke engang til sjåføren.
Gud kan utrette mirakler, men det kan ikke jeg.
500 kilo... Vi er vel ikke smålangere, heller?
Vi må gå inn med minst 1500.
Da er det en annen sak. 1500 kan vi gjøre noe med.
Hvor skal vi få 1500 kilo fra?
Han heter Granada. Jeg fikk ham av Guadaña.
Han vil gjøre seg bra på julebordet.
Jeg liker ham. Jeg har tenkt å beholde ham som husdyr.
Se, så lydig han er.
Flink gutt.
Flink gutt, Granada.
Flink gutt, for helvete!
Om en måned er han dressert.
Fresita og jeg lurer på en ting, Cabo.
Kan du tenke deg å gjøre forretninger med oss?
Spis dritt.
Forretninger?
- Dere skylder don Oscar penger. -Du vet at du kan stole på meg.
Vi trenger å låne litt for å gjøre en greie.
Jentene trenger å komme ut og more seg.
Hvor mye?
-1500 skulle nok holde. -1500?!
1500 kilo er vel ikke noe for deg? Det har du sikkert under madrassen.
Skal ikke du si noe, Fresita?
Lån oss det, Cabo. Du vet at du kan stole på meg.
- Jeg har savnet deg. -Hvor mye?
Masse.
Jeg også.
Jeg elsker deg.
Er det bra, eller?
Nei, for faen. Ta bort den der!
- Hva er det? -Rent og lysende.
Ren og lysende...?
Alle mulige måter å smugle inn stoff inn i USA-
-har noen garantert alt prøvd.
Bil, ubåt, fly, helikopter, båt, lastebil, tunnel, og så klassikeren:
Mot nok til selv å ta det over grensen, som vi gjorde.
Mens vi prøvde ta oss over grensen til USA,-
-overga don Oscar seg til politiet i Colombia.
Alt ifølge avtale med oberst Ramiro Guitiérrez.
Jeg trenger å prate med deg.
- Jeg savner deg sånn. -Fikk du blomstene?
Jeg vil ikke ha blomster, jeg vil at du skal komme hjem!
- Jeg er hjemme om et par dager. -Det sa du forrige uke også.
- Jeg lover at jeg kommer. - Lov ikke noe du ikke kan holde.
Hvis du bryr deg om meg, kommer du hjem nå.
Hellige Maria, Guds mor.
Be for oss syndere nå og i vår dødsstund. Amen.
Hva er det?
Jævla svin! Jævla svin!
Jævla svin! Jævla svin! Jævla svin!
Hva er det?
Hva har skjedd? Hva er det med deg?
- De har drept broren min. -Hva sier du?!
De har drept broren min!
De har drept broren min.
Når folk begynner å angi hverandre, tar paranoia over og mange dør.
Til slutt innhenter fortiden en.
l don Oscars tilfelle hadde fortiden et navn: Doble Rueda.
Da TV-sendingen kom i gang igjen hadde USA alt tapt.
Det var Aguirre Peña som gjorde målet.
Vil du ha mer å drikke? Kunne ikke Cali vinne, burde ikke USA...
Dette gjør jeg for min bror Hugo.
Helvete.
Pepe dro hjem for begravelsen og ble i Colombia.
Don Oscar var død, men min gjeld til ham gjensto.
l denne bransjen dør mange, men gjelden går i arv.
Når don Oscar var død, tok Cabo over.
- Når får jeg pengene? -Ta det rolig.
Man kan ikke selge pølsen for å få råd til lompe.
- Selger du det gram for gram, eller? -Jeg vil ikke ta dette på telefonen.
Hvorfor forsvarer du den jævelen?
Hør her, din jævel.
Mens du klør deg på ballene, ligger vi i krig og trenger pengene.
Hvordan kan du si sånt?
Pepe og jeg har bestemt at pengene du skyldte don Oscar-
-skal brukes til å hevne ham. Så gi meg pengene fort.
Du må vente, for akkurat nå fins ingen penger.
Vente? Hvor lenge da?
Ikke glem at de 1500 kiloene du skal selge fikk du låne av meg.
Jeg stiller gjerne opp for Pepe, men det var et korttidslån.
Fortell når jeg kan få pengene, eller skal jeg ta dem fra deg?
Nå må du roe deg.
Det er ikke så enkelt. Jeg trenger tid.
Du får en uke, ikke mer.
Hva skjer?
Alt jeg ville var å selge stoffet dyrt og så trekke meg tilbake.
Med Sofia.
1500 ganger 12000, det er det vi kan selge det for.
I New York ville vi fått det doble.
- Nå er vi i Los Angeles. -Pengene er i New York.
Når kan vi få ytterligere 12000 per kilo.
- Det er også farligere. -Det var verre å få det over grensen.
Skal vi la yankeene selge det for det doble i New York?
- Er du yankee? -Nei, men ikke dum heller.
- Slapp av, det er bare forretninger. -Akkurat!
Vi kan selge det for det doble.
- Hallo? -Hei, bestemor!
- Hvordan har du det? -Bra, vi skal til New York.
- Hva skal du der? -Forretninger.
Hva er min kusines adresse? Jeg hadde tenkt å besøke dem.
Det var i Queens, hva?
Takk, jeg skal hilse dem. Klem.
Vær forsiktig.
- Hei! Velkommen! -Hvordan går det?
Hyggelig å treffe deg.
Damián er en venn fra Mexico.
Dette er min kusine Clarita og Gustavo.
Hei, Amelia og Juan.
Så fint.
- Når er første møte i morgen? -Halv tolv i Brooklyn.
Du... Ber du?
Man må takke Herren.
- Hei. -Hei, selv.
- Er Fresita hjemme? -Nei.
- Sier du det... -Vent!
Får vi komme inn?
- Var det Sofia du het? -Ja.
Har du pratet noe med Fresita?
Han skylder meg penger og ser ikke ut til å ville betale.
Han har ikke sagt hvor han er eller når han kommer hjem.
- Ikke det? -Nei.
Du, Cabo... Er det ikke et pent hus?
Fresita har god smak.
La meg ta meg av dette, Cabo.
Ha en god dag.
- Hva er dette, Pepe? -lngenting, slapp av.
Martin skylder Cabo penger og når han ikke viser seg, blir de nervøse.
Jeg kan holde dem rolige. Be Martin ta kontakt.
Ring meg om det er noe.
Pepe...
Jeg kondolerer. Fy faen...
Hvordan føler du deg?
Det er bare dritt.
Kom hit.
Siden han døde har det bare vært problemer og krig.
Sånn ja...
Slipp meg, Pepe. Hva gjør du?
Hva holder du på med?
Nei! Pepe!
Nei, vær så snill! Nei!
Vær så snill, hold opp! Jeg er gravid!
- Kom deg ut av mitt hus. -Ditt hus? Hvem tror du at du er?
Du er bare en jævla narkohandlers kjæreste!
Forbannede hore.
Hvor er Martin?
- Hva blir det? -70 dollar.
- Kan du veksle en hundrings? -Jeg tror ikke det.
Behold resten.
Martin!
Hallo! Helvete.
Bli her.
- Det blir bra. -Og pengene?
De ligger i bilen.
Hei. Du er fra Colombia, hva? Hvilken del?
Stå stille! Ikke rør deg!
- Hvor har du våpenet? -Jeg har ikke noe, ta det rolig.
Ikke prøv.
Ikke se på meg!
Ta det rolig!
Der fikk dere, jævler!
Helvetes jævla svin.
- Vi må dra. -Slipp meg!
Hvor skal du? Martin!
- Hva vil du? -Jeg leter etter Sofia.
Hun vil ikke treffe deg.
Det får hun si selv. Rop på henne.
- Hun vil ikke treffe deg. -Rop på henne!
Unnskyld.
Sofia...
Unnskyld.
Jeg kan forestille meg hvordan det føles.
Dette var siste gang.
Det er for sent, Martin.
Jeg vil at du forstår det her. Jeg vil aldri se deg mer.
- Aldri. -Sofia...
Aldri.
Se hvem som er her.
Jeg tror ikke mine øyne.
Fitta har kommet hjem fra Disney World for å hilse på de fattige.
Hvordan går det, Fresita? Gikk du deg vill?
Selv grisen har lurt på hvor du var.
Jaså, nøyer han seg ikke med det du gjør med ham om kveldene?
Her er pengene for de 1500 vi lånte.
- Og renten? -Hold opp nå, han ga deg pengene.
Du skal få ditt, du også.
Vi ses.
Kom tilbake, Fresita.
Hvor skal du?
Vi som liker deg så godt. Ikke sant, Cabo?
Jeg vil be deg om en tjeneste. Nå som du likevel skal til Mexico-
-kan du vel kjøpe et antrekk til meg med sombrero og alt.
Så kan jeg gå ut og sjekke siden.
Som om du kunne sjekke opp noe annet enn lik.
Du får dra til Mexico selv, for jeg skal ikke dit.
- Har du ikke fortalt ham det? -lkke snakk så jævla mye.
Fortalt hva da?
Cabo og jeg vil at du skal bli vår kontaktperson i Mexico.
For å unngå tabber som med de 1500 kiloene som du mistet.
Som jeg mistet? Er du helt dum?
For det første var det vi som mistet dem, du og jeg.
For det andre skal jeg ingen steder. Dette var siste gang.
Siste gang? Den var god!
Han forstår visst ingenting.
Hva er det jeg skal forstå?
At jeg skal være deres nikkedukke i Mexico? Glem det!
At du bestemmer over meg?
Hva foregår?
Hør etter.
Jeg skal fortelle hva som gjelder.
Fra og med nå skal du gjøre alt som faller meg inn.
Fra og med nå puster du bare fordi jeg tillater det.
Og våge ikke å si imot igjen.
Jævla homse.
- Hva er dette? -Gå nå.
Skal jeg måtte tåle sånt? Cabo!
- Jeg vil snakke med ham. -Stikk, for faen.
Hvis jeg skulle overleve, var det bare å adlyde-
-og dra til Mexico.
- Hvor skal vi? -Det er en overraskelse.
Til restauranten.
Slanker du deg?
- Det var virkelig en overraskelse. -Nei, men ser man det!
- Hvordan er det med deg? -Bra. Du har gått ned i vekt.
Bestill tequila, for nå skal vi bli fulle.
Vi går ut og røyker.
Hør nøye etter.
Jeg jobber ikke med Damián, Modesto eller noen andre av meksikanerne.
Eller jeg jobber med dem, men ikke for dem.
Jeg arbeider for andre, gjennom... Det er best at jeg bare sier det.
Jeg er tyster.
- Hva mener du med det? -Det forstår du vel?
DEA tok meg for et halvt år siden og jeg hadde ikke noe valg.
Men nå som du kommer hit, forandrer det saken.
Du er ikke som dem. Deg vil jeg ikke angi.
Jeg er lenger inne enn en prostataundersøkelse.
Nå kødder du med meg.
Er du gal? Hvis de får vite det parterer de oss begge to.
Jeg vet, men jeg hadde ikke noe valg! Alternativet var livstids fengsel.
Men bare slapp av, for det fins en løsning.
- Du må overgi deg selv til DEA. -Hva faen er det du sier?
Du får straffereduksjon i bytte mot en leveranse her og der.
De er alt på sporet av deg.
Vet du hvor mange som har dødd i Colombia på grunn av tystere?
Jeg vet det, men det er vel ikke noe å stå og gruble over nå?
Jeg vil bare snakke rett ut.
Enten begynner du jobbe for DEA som jeg gjør,-
-eller så blir jeg nødt til å fortelle om deg og Damián.
Det smerter meg, men jeg har ikke noe valg.
For et svin du er. Et fordømt svin.
Hvorfor er jeg et svin? Fordi jeg fortalte deg det?
Jeg hadde kunnet la være og latt deg bli tatt.
Dette er din vei ut av dritten.
Hva driver dere med, colombianere?
Hvor faen er tequilaen?
Hør på ham! Tequilaen glemte vi helt.
Ja, jeg trenger virkelig tequila.
Det handler ikke om å angi noen...
Anestesia prøvde å få alle til å samarbeide med DEA. Å bli tystere.
De fleste nektet.
- Nei. -Vi kan vel snakke om det?
Men visse sa ja.
Du må avstå fra litt penger og noen leveranser...
Jeg hørte bare på det Anestesia hadde å si.
Virket det som en god ide å bli tystere for DEA?
Hvordan kan du engang tro noe sånt?
Anestesia ba bare om hjelp med et par ting.
I bytte skulle jeg slippe fengsel og få beholde pengene.
Og du trodde på drittsekken?
Han kom hjem til meg og maste... Jeg gikk vel på det.
Han sa at mange var interessert i å være med.
Flere av dem fins i Mexico, for det er nærmere USA.
- Som...hva sa du han het? Fresita. - Fresita?
Hvor?
Ok, da kommer jeg dit i morgen.
- Hva sa Fresita, da? -Jeg ga ham adressen.
Han kommer dit i morgen klokken tre.
I morgen?
- Ålreit... -Skal det gjøres, så skal det.
Sa jenta og tok den i munnen...
Ta deg av grisen min, Guerrero.
Her kommer han.
Er det ingen her?
Fort!
Den jævelen byr opp til fest.
Stikk, purken kommer!
Han slipper unna!
Kom igjen, Guadaña!
Kom igjen!
Hva skjedde?
Nå er jeg forbannet. Ta deg av dem.
Kom igjen da, din jævel!
Jeg heter Martin Gonzáles.
Vent litt.
Jeg vil overgi meg.
Vi kan gjøre dette på fire ulike måter.
En: Du kan dra hjem til Cali, der du antagelig blir drept.
To: Du kan flykte herfra, nå med en gang.
Du kan flykte over hele verden, men da må du flykte resten av livet.
Tre: Du havner i fengsel her eller der hjemme,-
-men kommer derfra i en kiste.
Fire: Du snakker med meg.
Hvis du samarbeider med meg, ber jeg dommeren om en mild straff.
Det er ditt beste alternativ.
Hør etter nå.
Om jeg sladrer på vennene mine, vet jeg hvem som kan komme ille ut.
Men nå handler det ikke om meg, men om deg.
De kommer til å komme hit fra Bogotá og lete etter deg.
Den eneste linken mellom dem og meg er kilden min.
Du.
Pang! Så er du død.
Men slik vil jeg ikke ha det. Jeg vil hjelpe deg.
Jeg er den eneste på hele jorden som kan gjøre det.
Nå?
Jeg gjør det.
Bra.
Politi!
Det var den eneste måten å få deg hit på.
Unnskyld.
Hvem tror du at du er? Hva?
Tror du at du kan gjøre hva som helst med meg?
Jeg har sagt at jeg aldri mer ville se deg!
Jeg sitter i en jævla knipe.
Jeg har overgitt meg til DEA og havner i fengsel.
Jeg håper at du råtner der.
Halve Cali vil drepe meg. Finner de ikke meg, kommer de til å drepe deg.
Det var derfor jeg fikk deg hit. Jeg vil ikke at du skal komme til skade.
Her er nøklene til denne leiligheten.
Du kan bo her så lenge du vil.
Dette er en bankkonto i ditt navn med seks millioner dollar på.
Jeg vil ikke ha noen penger eller noen leilighet.
Jeg vil ikke ha noe fra deg.
Unnskyld.
I Colombia ble det bare verre.
Ingen stolte på noen lenger.
Ramiro!
Her kommer hovedretten.
Jeg har ikke bestilt noen hovedrett.
Jeg er Modesto!
Du vet vel at jeg elsker deg?
I like måte. Veldig.
Jeg håper at du ikke blir sint nå.
Jeg lover å gå herfra snart.
Vær så snill.
Når jeg blir fri vil jeg at vi treffes på denne restauranten.
Eller hva som nå gjenstår av den.
Jeg vil at...
Lov å treffe meg her når jeg kommer ut.
Denne siste sjansen er alt jeg ber deg om.
Ikke slokk min siste gnist av håp om å få treffe deg igjen.
La meg få ta den med meg i fengselet.
Farvel.
Tre år senere
Det er i et amerikansk fengsel jeg skriver dette.
I dag, på fødselsdagen min,-
-som jeg nok en gang må feire i ensomhet.
Mange narkohandlere havnet i amerikanske fengsler.
Skjebnen førte meg og Pepe sammen igjen.
Jævla rotte. Du anga sikkert halve Cali.
Jeg ville angitt den andre halvparten også om nødvendig.
Jeg skal drepe ungen din, din jævel!
Din jævla rotte!
Jeg skal drepe din jævla unge.
Jeg skal drepe ungen din, din jævel.
Denne konvolutten kommer til å forandre livet ditt.
Informasjonen du ga oss var gull verdt,-
-så statsadvokaten går med på å senke straffen din.
Du blir antagelig løslatt på prøve alt neste uke. Les.
Vakt.
Takk.
Jeg kommer ikke, Martin.
Jeg kommer ikke.
Etter to år i fengsel og etter å ha sprukket Norte del Valle-kartellet,-
-løslates Martin "Fresita" Gonzáles med ett eneste mål:
Å finne Sofia og sønnen sin.
Men han ante ikke til hvilken pris...
Til minne om vår venn og læremester Pedro Armendáriz.
Tekst: Per Olav Wiborg-Maurstad www.primetext.tv