Verona, Italien
(för väldigt länge sedan)
Romeo?
Att skåda dig är som att dricka från den renaste fontän.
De klaraste stjärnorna på himlen besvärjer dina ögon.
Åh, Romeo.
Säg nej, mitt öga! Hvad skönhet är, jag hittills anat föga.
-Romeo? -Ja, min älskade?
Varför pratar du så där?
Åh, jag… Jag tyckte att det lät romantiskt.
-Gillar du det inte? -Jo, faktiskt. Det var fint.
Jag svär dig vid den helga månen där…
-Är du okej? -Jag… Nej.
Okej.
-Jag är okej. Jag är okej. Ja. -Bra.
-Jag har saknat dig. -Jag har saknat dig med.
Du är den vackraste kvinnan i Verona.
-Fortsätt prata. -Vi är ett perfekt par.
Ja, sluta inte.
Våra namn kommer att nämnas i århundraden.
Vad kommer de att säga?
"Aldrig var två hjärtan mer ämnade att mötas än dessa två älskandes…"
-Ja. Ja. -"…Romeo och…"
Rosaline?
-Skit också. -Vad gör vi?
-Min far. -Vad ska vi göra?
-Gå och göm dig. -Okej.
Rosaline!
Far?
Jag tyckte att jag hörde röster.
Jag var på toaletten.
Pratade du för dig själv?
Det hjälper.
Jag har motsatt problem…
Förlåt. Var var vi?
För jag… Våra namn nämndes i århundraden.
Hur kan våra namn nämnas i århundraden om…
Om… Om vadå?
Om vi förblir en hemlighet?
Vi kommer inte alltid att vara en hemlighet.
Du är en Montague. Jag är en Capulet.
Våra familjer har varit fiender i generationer.
Rosaline, vi fixar det här. Jag lovar.
En dag kommer vi att vara tillsammans för evigt.
För evigt.
-God natt, Romeo. -God natt, Rosaline.
Tusenfalt god natt.
Snyggt!
Romeo och Rosaline.
Det låter fint.
-Upp och hoppa! -Romeo.
Ännu en sen kväll?
Tusan också.
Försöker du förgöra mig?
Jag trodde att du var cool med att jag smyger runt.
Smyger runt? Ja. Åker fast? Nej.
Dölj spåren, kvinna.
Förlåt.
Men om…
Men om jag kunde dejta vem jag ville, läsa vad jag ville,
skulle jag inte behöva smyga omkring.
Eller hur, syster?
Så orättvist.
Jag gick på sköterskeskolan i sju år, och nu försörjer jag mig på det här.
Så, ja, livet är orättvist.
Förresten, jag smög in den här.
Åh, herregud.
Syster.
Vi måste få dig klädd. Du har lunch vid tolv.
Tolv? Varför väckte du mig så tidigt, då?
För att din pappa vill att du ska ha det här vidundret.
Nej, kliv upp nu, din lata kossa. Kom igen.
Du kan inte bo här för evigt, Rosaline.
Dina systrar är redan gifta, och nu är det din tur.
-Jag är för ung för att gifta mig. -För ung? Se på dig själv.
Du är nästan för gammal.
Din mor hade tre barn när hon var i din ålder.
Tror du inte att hon ville ha mer?
Det är klart. Därför fick vi dig.
Din far har berättat mycket om dig.
Han sa att du vill ha en karriär. Stämmer det?
Ja, jag tänker bli kartograf.
Kartograf?
Förtjusande.
Min tredje fru hade en ambition en gång.
Det passade henne inte.
Heliga guds moder.
Men hon var inte lika söt som du.
Vet ni…
Om min far berättade så mycket om mig, mr Danieli…
måste han ha nämnt Josephine.
Hon följer med mig överallt.
Ja.
När får jag träffa denna Josephine?
Vad menar ni?
Hon sitter ju där.
Josephine! Nej! Ta ut den där ur munnen!
Ta ut den! Lägg bort den! Vi har pratat om det här!
Han gillade mig väl inte, antar jag.
Just det. Du vill gifta dig av kärlek.
Finns det något annat skäl?
Pengar, status, mark, fina bostäder.
Nej, inga andra skäl.
Vi har bara ett liv, Paris.
Jag vill att mitt ska vara annorlunda. Jag vill ha romantik, passion, äventyr.
Och den mystiske killen, ger han dig det?
Va?
Jag bara undrar om allt smygande gör honom mer attraktiv.
För enligt min erfarenhet,
har jag ofta märkt att det är lätt att missta risker och drama
för romantisk passion.
Men vem älskar inte en hemlighet?
Att leva i en värld man har skapat tillsammans.
Okej.
Romeo! Hej.
Kom igen.
Backa undan, kusin!
Du är omgiven av Montagues.
Du kan bli smittad.
De gjorde ju ingenting.
Inte ännu.
Vi vill inte ha några problem, Tybalt.
"Vi vill inte ha några problem, Tybalt."
Du borde återvända till den delen av stan där du hör hemma.
Varför möter inte du och ditt pojkband oss där.
Vi kanske gör det.
Ni är välkomna när ni vill.
Vad sägs om att välkomna mitt knytnäve i ditt fejs?
Jag vet inte vad det betyder.
Det betyder att jag tänker ge dig en smäll!
Okej. Okej.
Ni har alla stora svärd.
Vad sägs om att stoppa ner dem i byxorna nu?
Kom. Sätt igång.
Benvolio, Mercutio, nu går vi.
Det där är en snygg Montague.
Kan jag berätta en hemlighet?
Till dig.
Jag graverade den själv.
Jag ska alltid ha den på mig.
Okej.
Förlåt för min kusin.
Ja, du vet…
Jag önskar att vi kunde leva långt härifrån.
Var skulle vi bo?
På en bergstopp.
I en stuga.
Av trä.
Det låter perfekt. Jag kunde skriva poesi hela dagarna.
Åh, du är en så begåvad poet.
Du kunde sköta huset och passa barnen.
Ja.
Vänta. Vadå?
Ursäkta? Medan du skriver dikter, ska jag byta blöjor?
Poängen är att vi får vara tillsammans…
långt borta från våra familjer och allt hat.
-Okej. -Ja.
Ja. Okej. Okej.
Jag älskar dig.
Älskar du mig också?
Det är bara…
-Bra. -Förlåt.
Jag väntade mig inte det. Ingen har någonsin…
Jag borde nog gå.
Det finns vakter överallt i kväll, så det är inte säkert.
Nej.
Jag ska ge mig iväg, så att vakterna inte tar mig.
Romeo, vänta. Capulets bal är i morgon.
Du vet att jag inte kan visa mig på någon Capulet…
Det är en maskeradbal.
Vi kan dansa med varandra, och ingen vet att det är vi.
Jag kommer.
Toppen. Jag längtar.
Jag längtar tusenfalt.
Jag har väntat på att han ska säga de orden.
Och när han äntligen gör det, stelnar jag som en idiot.
-Jag vet inte vad det är för fel på mig. -Det är inget fel på dig.
Det är inte lätta ord att säga. Om man inte menar dem.
Det är klart att jag menar dem.
-Är masken okej? -Ja.
Den är okej.
I kväll ska jag gottgöra det.
Vi ska dansa, sjunga och kyssas.
Allt kommer att bli normalt igen.
Jag har underbara nyheter.
Just när vi trodde att vi fått slut på lämpliga ungkarlar i Verona,
så har en familj anlänt från norr.
Penzas.
Som tur för oss har de en son som just återvänt helskinnad från kriget.
Underbart! Gift dig med honom.
Det där måste vara han.
Vänta.
-Nu? -Nu.
Jag skulle hellre äta ruttna get-inälvor och bada i gödsel från 10 000 mulåsnor.
-Ge honom en chans. -Nej.
Rosaline.
Hur många gånger måste jag säga det? Jag vill inte ha ett arrangerat äktenskap.
Jag vill resa i världen, vara fri, uppleva äventyr,
med någon jag faktiskt älskar.
Du är kvinna. Du ska inte prata om vad du vill.
Dario Penza, får jag presentera min vackra dotter, Rosaline.
Hej.
Strunt samma.
Ha så roligt.
Ska vi?
-Vad tycker du om att bo i Ver… -Får jag stoppa dig där, soldatpojken.
-Soldatpojken? -Okej,
du är stort steg uppåt från de tandlösa åttioåringar
min far försöker ge bort mig till…
men faktum kvarstår:
Jag har inget intresse i dig eller något arrangerat äktenskap.
Oavsett hur många hektar mark eller unika rashästar din far erbjuder.
Kossa.
Ursäkta?
Han erbjuder en ko.
Det är allt, är jag rädd. Vi är inte rika.
Där ser man.
-Om jag var du skulle jag säga ja. -Jaså?
Ja. Jag har mark och bra utsikter.
Jag har alla mina tänder kvar.
Det kunde vara värre.
-Men du är inte min typ. -Du är inte min typ heller.
Vad är din typ då, mockagrabben?
Min typ är inte en argbigga.
Kyss mig någonstans.
Vi är framme.
-Vad är det här? -Visst är hon vacker?
Ja, men mig får du inte i den.
Varför inte?
Jag har…
Den ser inte säker ut.
Jag var styrman på en sexmastad karack. Jag försäkrar att hon är säker.
Tänk om det blir storm?
Ser du några ovädersmoln?
Och om jag behöver toalett?
Jag förstår.
-Vad förstår du? -Du är rädd.
Va?
-Det är jag inte. -Jag ser det på dig.
Nej, jag är inte rädd.
Titta på den stora, tuffa flickan som är rädd för vatten.
Jag är inte rädd för vatten. Det är ju löjligt.
Jag är rädd för fiskarna.
-Allihop? -Ja, det är en fobi.
Ichthyofobi. Slå upp det.
-Alla fiskar? -Okej, det är bra.
-Det måste vara en mardröm. -Okej, jag åker.
Jag kliver på din dumma båt.
Fantastiskt.
Jag har en sak senare, så max 30 minuter.
-Behöver du en hand? -Nej!
Okej. Se upp för… Förlåt.
Du fixar det.
Okej, bara…
Det här blir kul.
Rosaline? Nej.
Rosaline?
Min lyckokniv.
Jagar du?
Ja, jag jagar.
Jag växte upp på en bondgård norr om här.
Några kycklingar, några kor och en väldigt lynnig get.
Ja.
Och min mamma. Hon lärde mig att laga mat…
Jag har en pojkvän.
Har du?
Ja, och han väntar på mig just nu.
Så vi måste verkligen komma iväg, och…
Din far nämnde aldrig någon pojkvän.
Han vet inte.
Du kunde ha sagt det från början.
Vi seglar tillbaka.
Ojdå.
Ojdå?
Va?
Herregud.
Va?
Vi kan inte åka tillbaka i det här!
Vi får avvakta!
Men vi måste tillbaka!
Balen startade för en timme sedan!
Du blir genomblöt. Kom och sätt dig.
Det skulle ju inte bli oväder!
Jag är soldat, inte meteorolog.
-Jag hoppas att du är nöjd. -Det är jag inte.
Sluta flina.
Ja, vi åker bakåt.
Hej.
Jag är så ledsen…
Jag… Nej, okej.
Vem var det?
Toppen.
-Åh, jag är ledsen. -Förlåt.
Mitt fel.
Det är okej.
Hej. Jag heter Romeo.
Julia.
Det här har varit den värsta kvällen i mitt liv.
Jag håller med.
Tack för ingenting.
Ja, detsamma.
Pancettan var inte så illa, så tack för den. Men bara det.
Ingen orsak. Men bara för det.
Ha ett bra liv!
Kuriren Steve!
Vad är det?
Levererade du mitt meddelande i morse?
Meddelande.
Ja, jag tror det.
Tror?
Jag…
Steve!
Jag levererade alla brev.
Och det var inget till mig?
Nej, bara några brev till din pappa.
Var det allt?
Ja, det var allt.
Är du säker?
Ja, 100 procent.
Tror du att han är arg på mig?
Varför skulle han vara det?
Tror du han är trött på mig?
Det är han säkert inte.
Varför hör han inte av sig?
Pesten härjar på många håll.
Tror du att han har pest?
Han hade hudutslag. Men det är nog bara hormoner.
-Herregud. -Rosaline!
Din…
Åh, hon vet.
Jag såg Romeo korsa bron, och han är på väg hitåt.
Vart tusan ska han?
Strunt samma.
Det är bra.
Han måste ju få ha vänner.
Du svävar ärorikt som ett bevingat himlens sändebud.
Förutom vem det där nu är.
De klaraste stjärnor på himlen besvärjer dina ögon.
"De klaraste stjärnor."
Säg nej, mitt öga! Hvad skönhet är, jag hittills anat föga.
Satans…
Madam.
Syster! Käraste Montague. Stanna kvar, jag kommer strax åter.
O, ljufva, ljufva natt!
Kliver du inte upp i dag heller?
Håll dig borta.
Jag lyssnade på det där.
Det var hemskt.
Hur länge ska det här pågå?
Solen skiner. Luften är varm.
En lång ridtur skulle göra dig gott.
Jag kontaktar stallet och ber dem sadla din häst.
Jag kan inte rida hästen.
Varför inte?
Jag har kolera.
Du har inte kolera.
Hur vet du det?
För att jag är sjuksköterska.
Vad är poängen?
Poängen är att du inte kan ligga i sängen hela eftermiddagen, gumman.
-Jag kommer aldrig att älska igen. -Nu är du lite väl dramatisk.
Syster, du förstår inte.
De kysstes och kelade, och var allmänt äckliga.
Han sa saker till henne som han sa till mig för tre dagar sedan.
-Tre dagar. -Ja.
-Tre, syster. -Ja.
Det värsta av allt är att det är mitt fel,
Jag drev honom till henne.
Jag skulle ha sagt "Jag älskar dig" när jag hade chansen.
-Det här kan bli kul. -Snälla.
Unga Rosaline.
Farbror Capulet, vilken överraskning.
Rosaline.
Faster, välkommen.
Det var alltför länge sedan.
Minns du din kusin, Tybalt.
Ja.
Och vår dotter har just kommit hem från skolan.
Naturligtvis! Den söta, lilla…
Julia.
Så roligt att träffa dig, Rosaline.
Jag tror att mitt örhänge fastnade.
Bara lite till vänster.
Wow. Wow. Du är…
Så vuxen nu. Jag vet.
Sist jag såg dig hade du en tandglugg, och du nådde hit.
Det var verkligen länge sedan.
Vi har så mycket att prata om.
-Det är så roligt att ses. -Absolut.
Herregud.
Du vet väl varför jag är här, Adrian?
Det är ditt bråk, broder, inte mitt.
Det är allas vårt bråk. Du är en Capulet.
Jag gillar inte Montagues mer än du gör, men det är därför det finns lagar.
Vi har låtit det gå överstyr.
Det är upp till oss att skapa en fantastisk stad igen.
Får jag säga en sak?
Om du hatar Montagues så mycket kan du ju flytta.
Jag hör att Siena är fint.
Låter du din dotter tala vid matbordet?
Förlåt, jag trodde att det här var mitt hus.
Rosaline.
Jag går inte hem till honom och säger vad han ska göra.
Rosaline, ta med din kusin ut i trädgården.
Ni har säkert mycket att prata om.
-Men pappa, svanen. -Trädgården. Rosaline!
-Julia. -Nu.
Det var pinsamt.
Tilltalar du alltid din pappa så där?
Strunt samma.
Jag längtar efter att bli lika gammal som du.
Varför så bråttom?
Du förblir inte ung för evigt.
Och vad sägs om ett till år på flickpensionen?
Det kunde vara roligt.
Jag är nog klar med det.
Rosaline.
Kan jag berätta en hemlighet?
Men du får inte skvallra.
Jag lyssnar.
Jag är kär.
Jag träffade en kille.
Och han är den underbaraste killen i världen.
Jag förstår.
Var träffade du denne underbara kille?
Häromkvällen på maskeradbalen.
Jag kan inte tänka mig mitt liv utan honom.
Det är dags att gå.
-Han säger saker till mig. -Ursäkta.
Vackra, romantiska saker. Du har nog aldrig hört sådan poesi.
Låt mig gissa.
Han jämför dig med månen och solen.
"De klaraste stjärnorna på himlen besvärjer dina ögon."
-Hur… Hur kan du… -Det Romeo Montague, eller hur?
Ja.
Alla känner till Romeo Montague.
Jag är rädd att du inte är den första han charmat med sina…
höga kindkotor och tjusiga ord.
Jag är en idiot.
Ja, det är du på sätt och vis.
Men klandra inte dig själv.
Det hade kunnat hända vem som helst.
Har det hänt dig?
Mig? Nej, snälla du.
Julia, du är inte ens giftasvuxen.
Varför nöja dig med en man när du kan leva lite först,
testa möjligheterna, smaka på livets buffé?
Hur gör jag det?
Jag kan visa dig om du vill.
Gör du det för mig?
Vad är kusiner till för?
Vem bjuder oss på lite drycker?
-Jag! -Här! Här!
Nej. Det är bara så roligt, för jag älskar sport.
-Jaså? -Ja, tornerspel, fäktning, brottning.
Herregud! Jag gillar tornerspel.
Va? Aldrig!
Låt mig bjuda på en till drink.
Vi är strax tillbaka.
Okej. Nu är det din tur.
Jag vet inte.
-Männen är så… -Lättflörtade?
Korkade!
Varför skulle jag vilja tillbringa resten av mitt liv med någon sådan?
Julia, du är inte här för att hitta någon att ägna resten av ditt liv åt.
Du är här för att roa dig på deras bekostnad,
och sedan aldrig mer se dem. Okej?
Gå dit ut och ha lite kul.
Sätt igång.
Gå nu.
Din mustasch är så tjock.
Åh, tack.
Vill du sätta dig?
Får jag?
Ursäkta mig? Hej?
Hallå? Här borta!
Hej. Om ni bara kan…
-Hur är det, Rosaline? -Amiral skithjärna.
Hallå?
Jag vill beställa en drink, sir.
Tack.
När jag först kom till Verona,
trodde jag att staden skulle vara full av kvinnor på jakt efter en respektabel man.
Men det är inte så många.
Är du den respektable mannen i det scenariot?
Hur går det med din pojkvän?
Bra. Toppen, faktiskt.
Är han här? Jag skulle vilja träffa honom.
Nej, han är upptagen i kväll.
Jaså?
Sunkiga barer är inte hans grej.
Synd.
-Jag antar att han är respektabel. -Ja.
Han är slagfärdig och smart, han skriver sonetter,
och talar flera olika språk.
Du vet, motsatsen till dig egentligen.
Säger du det?
Du får sköta dig själv, då.
Du blir nog saknad…
För att vara en så snygg kvinna…
är du verkligen ett åsnearsel.
Om ni ursäktar, så måste jag gå.
Hej, damen. Jag måste få träffa dig någon gång.
Undan. Hon pratade med mig.
Okej, hej då.
-Hej.
Rosaline, jag har så roligt. Tack ska du ha.
-Inte nu igen. Den har fastnat. -Tyvärr.
Varenda gång.
Och det bästa är att du har helt rätt.
Jag har inte tänkt på Romeo en enda gång.
I så fall, ska vi göra om det i morgon?
Ja.
Käraste Romeo. Jag har inte hört av dig på länge.
Hoppas att du mår bra.
-Vad heter du? -Julia.
Inte mycket nytt här,
förutom att jag måste passa min yngre kusin, och hon är jobbig.
Jag har fått rollen som storasyster.
Schack.
Du vet, äldre, klokare och vackrare.
Schack matt
Åtminstone mer erfaren.
EROTISK KÄRLEK
Det där lärde de oss inte på flickpensionen.
Vänta tills du kommer till sidan 74.
Ge honom det här.
Men nog om henne.
Jag saknar dig och din varma famn, min käre Romeo.
Din Rosaline.
Käraste Romeo.
Du har nog mycket att göra, eftersom du inte hört av dig än.
Jag bifogar en karta jag har gjort över Apenninerna.
Jag har markerat vägen till en perfekt plats för vår bergsstuga.
Skriv till mig.
Jag är vilsen utan dig.
Rosaline.
Var är det där?
Det är ön Cypern i Famagusta-bukten.
Det är vackert.
Men det får du väl jämt höra.
Nej, det får jag faktiskt inte.
Men det är sant.
Romeo, lever du?
Har du fått slut på bläck?
Varför besvarar du inte mina brev?
Steve!
Löparen går dit och bonden flyttas ett steg.
Det är Ponziani-öppningen.
Du är otrolig.
Det är okej. Det är okej.
Du är så snäll.
Du är så fin. Ja.
Du är så duktig.
Han är bara lite rädd.
Rosaline.
-Hej.
Okej. Jag måste berätta en sak.
Okej.
Hör på, det…
Det är inte lätt att erkänna, men…
Vad är det där?
Han skriver brev till mig.
Skriver han brev till dig?
Jag trodde att du var över honom.
Det är jag. Eller var. Nej.
Nej, det är jag. Men jag bara känner…
Julia!
Han dyker upp hela tiden.
Jag går inte förrän du pratar med mig, käraste Julia.
Snälla, Rosaline. Du måste hjälpa mig.
Med vadå?
Stanna där, Romeo. Kom inte närmare.
Lurar mina ögon mig?
Himlens alla ljus lyser på dig.
Få tyst på honom.
-Att skåda… -Sluta prata.
Nej, Julia.
Jag vill inte och kan inte,
om du inte berättar vad jag gjort för att förarga dig.
Bra. Jag ska berätta.
-Du är falsk. -Du är spansk.
-Va? -Falsk. Han är falsk.
Falsk, sa jag.
Du är en lögnare och en skurk.
Julia, du vet att jag inte är sådan.
Var jag den första du jämförde med månen och stjärnorna?
Okej.
Jag ska vara uppriktig.
Jag har sagt de orden till en annan.
Men jag menade dem inte förrän jag träffade dig.
Säkert!
Är det någon där med dig?
Nej.
Julia, vi hör ihop.
Du måste gå, Romeo.
Är det vad du vill?
Du måste gå, Romeo.
Då går jag.
För alltid.
Bra gjort.
Varför känner jag mig hemsk, då?
Tack, kusin.
Jag skulle vara vilsen utan dig.
Vänta. Var det inte något du skulle berätta?
Nej, det var inget viktigt.
-Varför händer det här? -Förlåt.
-Okej. Du måste bara… -Om jag bara…
Nej. Bara…
"Romeo och… Rosaline"?
Julia.
Säg inget.
Julia. Det är inte som…
Jag lyssnade på dig.
Jag litade på dig.
Och du bara ljög.
Julia, jag ljög inte.
Jag berättade det mesta av sanningen,
i stället för hela sanningen.
Jag trodde att du var min vän.
Jag är din vän. Det är jag.
Hela tiden har du försökt stjäla min pojkvän.
Jag har inte försökt stjäla din pojkvän. Jag försökte stjäla tillbaka honom.
Det är skillnad.
Jag förstår allt nu.
Visst.
Det är logiskt, faktiskt.
Jag är yngre än du.
Jag… är rikare än du.
Jag är inte rädd för fiskar.
Jag har inte stora mansfötter.
Du ville få bort mig ur bilden.
Naturligtvis.
Vad har en sådan som du för chans om jag finns med i bilden?
Kära kusin, det verkar som om din plan misslyckats.
-Okej. -Bra.
Toppen.
Säg till nästa gång han dyker upp på din balkong.
Säg till när du får dina visdomständer.
-Va? -Du hörde!
Han kommer inte.
Vi får väl se, eller hur?
Hon har rätt. Han kommer inte.
Varför försöker jag ens? Det är hopplöst.
Rosaline, vad är det här?
Du måste fokusera och samla dig.
Kom.
Jag har inte mycket tid för dina dramer nu, okej?
Din far är inte den enda i staden som har ett barn han tar avstånd från.
Jag är ledsen.
Om jag bara kunde lura honom under en kort tid.
Det här är gulligt.
Där har vi det! Du gifter dig med henne.
-Vem? -Julia.
Va? Har vi träffats förut? Jag heter Paris.
Du behöver ett villospår. Hon behöver ett hinder.
Jag behöver få henne ur bilden.
Det blir perfekt.
Inte perfekt för mig. Jag vill inte gifta mig med en kvinna.
Jag vet, men det är det bästa.
Du behöver inte gifta dig med henne på två eller tre år.
Och då kan du vara långt härifrån.
Du kan vara var du vill.
Och lovar du att ta hand om och skydda henne?
Och lovar du att vägleda henne och hålla henne på en rättfärdig väg?
Ja, absolut.
Och när tiden är den rätta,
att ta emot många snygga unga män i ditt hushåll?
Vänta. Vadå?
Söner, Paris.
Ja…
Ja, absolut. Söner.
Då skänker det mig stor glädje att acceptera din begäran.
On två år, när flickan är giftasvuxen,
ska vi ha ett lysande firande för att förena våra familjer.
Två år, tre år, det är ingen brådska.
Och i kväll festar vi.
Gå. Berätta för västra Verona,
så ska jag ge den lyckligt lottade flickan den goda nyheten.
Hon kommer att bli så glad!
Du kan inte göra så mot mig!
Det är klart jag kan! Jag är din far.
-Nej! -Julia,
alla respektabla familjer i Verona firar er förlovning en trappa ner,
medan du är här uppe och skämmer ut mig!
Jag är inte bara din dotter.
Jag har åsikter, idéer och mina egna passioner!
Hur vågar du tilltala oss så?
Ni har förstört mitt liv!
Julia!
Jag trodde att du skulle bli glad.
Okej, han är Rosalines vän. Och han är greve.
Rosalines vän?
Ett bra framtida liv. Snälla.
Jag beklagar. Jag vet inte vad som har tagit åt henne.
Jag vet exakt vad det handlar om.
Rosaline, det här är ditt fel.
Vilka vilda idéer du än har fyllt min dotters huvud med…
-Hej. -Trevligt att se dig.
Jag vill att du rättar till det. Nu.
Gå upp till hennes rum och ta med henne ner till festen.
-Snälla. -Ja. Självklart, farbror.
Gå.
Paris.
Vad fan hade han på sig?
Julia.
Hallå?
Så ila genast till broderns cell.
Där finns en man, som er till fru skall göra.
Skit också.
Ursäkta mig. Jag har bråttom.
Snabba på. Jag måste stoppa ett bröllop.
Där är hon.
Titta, det är Dario.
-Jag har inte tid med det här. -Rosaline, var inte oförskämd.
Så där, ja.
Okej. God natt.
Hon vänjer sig.
Hej!
Vart ska du?
Varför bryr du dig?
Det gör jag inte.
Vad vill du, då?
Jag vill ha tillbaka min kniv.
Värt ett försök.
Du tänker väl inte ge dig ut dit?
Jo.
Det ser mörkt ut.
Jag klarar mig.
Jag kan gå med dig om du vill.
Jag behöver ingen eskort.
Jag tar bara den här. Ser du? Facklan.
För att gå in själv.
Jösses! Vad var det?
Åh, det var nog inget.
-Okej. -Eller så var det en björn.
Okej, kanske bara till bron efter skogen.
Va? Förlåt. Vad var det?
Kan du eskortera mig genom skogen?
Gärna.
Okej.
Toppen.
Förlåt. Jag kan inte berätta vart vi ska.
Det är okej.
Allt jag kan säga är att det är bråttom.
Extremt bråttom.
Okej.
Är du inte det minsta nyfiken?
Jag blandar mig inte i.
Den här vägen.
Om du måste veta, så ska jag stoppa ett bröllop.
Min pojkvän är på väg att göra sitt livs största misstag.
Vänta lite. Vänta.
Är det din pojkväns bröllop?
Ja.
Aj.
Ja. De har nyss träffats. De känner knappt varandra.
De har ingenting gemensamt. Han kan omöjligt älska henne.
Hur vet du det?
Hörde du vad jag sa?
De har nyss träffats. De känner knappt varandra.
-Än sen? -Nej, det…
Kärlek fungerar inte så. Den är inte rationell.
Jag visste att du inte skulle förstå.
Vad ska du göra när du kommer dit?
Vi måste ha ett samtal.
Han måste få veta vad jag känner.
Hans bröllopsdag verkar vara rätt tillfälle.
Vi har inte haft en chans att prata om det,
och jag ska visa honom hur livet var innan han…
Bedrog dig.
Han bedrog mig inte.
Inte?
Vi har pratat klart nu.
Är det här en bakväg?
Jag är inte precis välkommen här.
För att du är hans ex?
Nej, för att jag är en Capulet.
Vänta. Är vi på Montagues mark?
-Japp. -Du sa aldrig att ditt ex var en Montague.
Sa jag aldrig det?
Nej.
Om de hittar oss dödar de oss.
-Du kan gå när du vill. -Det är inget skämt. Det är inte säkert.
Lugn. Romeo sa en gång att vakterna har ledigt den här tiden på natten.
-Kusten borde vara helt… -Halt! Vem där?
Halt!
Stopp! Stopp!
De är här borta!
Halt! Stopp!
Spring!
Snabbt!
Hur kom vi in?
-Där, tror jag! -Stopp!
-Tror? -Jag var inte i det militära!
Halt!
-De stack den vägen! Kom! -Sprid er!
Kom!
Har du en tändsticka?
Är det här säkert?
Lita på mig.
Vad sa du?
Vad var det?
-Va? Va? -Vakna!
-Ta min kniv. -Jag har den redan.
Dario, se upp!
Lyckokast.
Lyckokniv.
Kom. Skynda på.
Kom! Snabba på!
Genom här.
Ni tar norra kasernerna, vi täcker söder!
Jag ser dem där! Där nere!
Snabba på!
Den här vägen!
-Gå, gå, gå! -Hallå!
Låt mig fråga dig en sak.
Vad gillar du hos Montague-killen?
-Många saker. -Men framför allt.
Vi är förälskade.
Vad älskar du hos honom?
Det är bara…
Det är ingenting man kan sätta ord på, så…
Kärleken är tålmodig.
Kärleken är vänlig.
Kärleken är en öppen dörr. Kärleken är allt man behöver.
Kärlek är som att kunna flyga eller andas.
När man är borta från henne känner man det i magen.
Man känner smaken.
Och när man är tillsammans, är det…
Det är omöjligt att tro att någon annan någonsin haft lika roligt i en minut
i hela världen.
Det är så kärleken är, om man sätter ord på den.
Det är inte så svårt.
Jag…
Jag är ledsen att jag drog in dig i det här.
Allt var inte dåligt.
Och…
Förlåt om jag…
kanske har missbedömt dig lite.
Din hand.
-Den är okej. Det är bara en liten… -Nej.
Jag kan få det fixat senare.
Är det okej?
Ja.
Tack.
Ingen orsak.
Jag borde gå.
Ja, samma här.
Jag ska återgå till flottan idag, och jag har inte ens börjat packa.
-Ska du tillbaka dit? -Ja.
Varför?
Jag hittade väl inte något skäl till att stanna.
Lycka till, Rosaline.
Det var intressant att lära känna dig.
Detsamma, Dario.
Sen kväll?
Herregud.
Du skrämde mig.
Bra, då är vi två.
Vad har du gjort till klockan sex på morgonen?
Det är komplicerat.
Syster, får jag fråga en sak?
Har du någonsin varit kär?
Jag var det en gång.
Och hur kändes det?
Det var som att ha svindel.
Och som att vara berusad.
När det är äkta, råder det ingen tvekan.
Julia
Julia. Dessa brev är din kärlekshistoria, inte min.
Förlåt.
Läget?
Specialleverans.
Tack.
Ja. Och jag har ett kuvert.
-En fröken Hulia. Julia. Ju… -Jag ser till att hon får det.
Okej. Bra.
Steve, jag såg dig just.
Är du redan tillbaka?
Ja, fröken Rosaline.
Jag skulle bara…
Verkade hon nöjd?
Ja. Nöjd?
Julia!
När du gav henne brevet. Ja.
Jag gav det till den stora killen.
Stora killen?
Vilken kille?
Tybalt.
Skit också.
Ros, Ros!
Vad är det?
Åh, hej.
Det är Romeo och Tybalt.
Din bleka dåre.
Vad har du för förklaring?
-Du är fet som smör. -Din giftiga padda!
Mercutio.
-Hur vågar du säga så! -Jag säger vad jag vill!
Far, snälla du!
Skurkar! Titta vad ni har gjort.
Tybalt är död. Jag borde döda er alla!
Jag skulle vilja se dig försöka.
-Stoppa det här! -Bökande svin!
Din son är en mördare.
Det var självförsvar. Ilska, med din eldblick, led mig du!
Lögnare!
Han ljuger inte.
Han är ärlig och snäll, och en god person.
Hans hjärta känner inget hat eller ilska.
Om han säger att han blev utmanad, då lovar jag att han säger sanningen.
Ursäkta, men hur känner du honom?
Han är min make.
-Herregud. -Vi är förälskade.
Jag kan inte se på dem.
Oj.
Du får aldrig se honom mer.
Och du blir landsförvisad. Sätt aldrig din fot i Verona igen.
Nej!
Vi annullerar den här farsen och du gifter dig med greve Paris i morgon.
Far, nej!
-Vad var det? -Du kan inte göra så här!
I morgon passar inte mig heller. Så…
Vakter!
-Nej! -Grip honom!
Han smiter!
Spring, min älskade.
De kan inte hålla oss ifrån varandra!
Vet ni vad det här betyder, lord Montague?
Ja, det gör jag, lord Capulet.
Det betyder krig!
Din skallige bondlurk!
Vi ses snart, din kalvtarm!
Jaså?
Stopp.
Förbered armén för strid!
Julia, jag är så ledsen. Jag ska ordna det här.
Har du inte gjort nog redan?
Tack gode gud att du är kvar.
Okej.
Jag vet inte om du har hört om hela Romeo och Julia-grejen?
-Men saker gick lite överstyr. -Ja.
Jag hörde.
Men ingen fara. Jag har en plan för att ställa allt till rätta.
Du och jag måste bara…
Ursäkta. Vänta. Vill du ha min hjälp med det här?
Jag sa att jag inte blandar mig i.
Bra, förutom…
Och förra gången jag hjälpte dig, var vi nära att bli dödade.
Okej, men det…
Inga "men", Rosaline.
Okej. Kan du åtminstone sätta på dig en skjorta eller något?
Varför?
För att jag försöker ha en konversation här, och det…
det är distraherande.
Jag har gjort några misstag.
Okej, många misstag.
Jag hade fel om Romeo. Jag hade fel om Julia.
Jag hade till och med fel om mig på många sätt.
Men jag vet att jag inte har fel om det här, Dario.
Vi måste ställa allt till rätta.
Där har vi "vi" igen.
Ja, vi.
För en annan sak jag hade fel om är dig.
Du är full av skit.
Jaså?
"Åh, jag bryr mig inte om andra. Jag bara…
Jag blandar mig inte i." Vilket nonsens.
Det är bara skitsnack, Dario.
Du bryr dig om människor.
Du är en bra människa.
Det är för att jag har en båt, eller hur?
Nej, det är…
De är i knipa.
De är i knipa och det är mitt fel.
Jag måste reda ut det.
Kan du hjälpa mig?
Första tecknet på fara, så sticker jag.
-Okej. -Allvarligt.
-Jag tänker inte bli dödad för det här. -Jag sa att det var okej.
Okej.
Då åker vi och räddar äkta kärlek.
Bra.
Är det okej att låna båten?
Var tyst.
Rosaline!
Hej.
Vad gör ni här?
Jag är här för att hjälpa dig.
Jag vill inte ha din hjälp, Rosaline.
Jag vet.
Och återigen, jag är verkligen ledsen.
Men vi har en båt.
Eller rättare sagt, Dario har en båt.
Hej.
Vi hämtar Romeo, och smugglar er båda till kajen,
och i skydd av mörkret,
seglar ni till säkerhet innan någon märker att ni är borta.
Det är väldigt snällt av dig, kusin.
Men jag har redan en plan.
Har du?
Okej, det är bra.
Vad är det?
Jag ska fejka min egen död.
Förlåt, vad sa du?
Det är enkelt.
Det finns en dryck som orsakar total förlamning i timtal.
Jag dricker den, de hittar mig och tror att jag är död,
och förbereder mig för begravning.
När de har gått vaknar jag.
Romeo lämnar sitt gömställe.
Han är i Montague-kapellet med Benvolio nu.
Sedan hittar han mig i kyrkan och bär bort mig i solnedgången,
och vi lever lyckliga i alla våra dagar.
Det är idiotsäkert.
Okej. Julia,
det där är nog det dummaste jag har hört i hela mitt liv.
Skämtar du?
Det finns säkert 50 olika saker som skulle kunna gå fel.
Tänk om drycken har biverkningar?
Tänk om de begraver dig? Har du tänkt på det?
Tänk om Romeo tror att du är död?
Jag har skickat kuriren Steve för att meddela honom.
Kuriren Steve är en idiot!
Du måste lita på mig.
Min plan är bättre. Nu går vi.
Julia?
Vad…
Har du druckit den redan?
Okej.
När du vaknar kommer du att vara bredvid Romeo. Jag lovar.
Allt kommer att gå bra.
Okej, wow.
Dario, är du redo?
Ja, det är jag.
Säkert?
Ja, kasta ner henne till mig.
Okej. På tre.
Ett…
Nej.
Ett.
Julia?
Skit också.
Julia!
Vakna, Julia!
Dario, rädda dig själv.
Öppna dörren nu!
Den luriga jäveln!
Julia!
Okej, det är inte som det ser ut.
Om ni bara… Om ni bara låter mig förklara.
Jag tycker att vi kan ha ett trevligt samtal om det.
Jag kan förklara allt. Snälla.
Okej.
Tack gode gud.
Okej, du måste hjälpa mig, far.
De hittade Julia i dina armar.
Ja, jag vet.
Och jag kan förklara det,
men just nu måste du hjälpa mig ut härifrån.
Rosaline, din kusin är död.
-Vem säger att hon är död? -Hela stan.
Okej, hör på.
Det ser riktigt illa ut just nu. Jag inser det.
Men du vet att jag aldrig skulle skada Julia.
Jag vet att jag inte precis är den dotter du skulle vilja ha,
men jag måste be dig att lita på mig denna enda gång.
Jag vet inte vad jag ska tro.
Men du kommer alltid att vara den dotter jag önskar att du vore.
Vakter! En Montague. Där borta!
Snabba på!
Halt. Låt honom inte komma undan.
Min herre.
Julia Capulet är död.
Självmord, tydligen.
De begraver henne i kyrkan.
Om Julia ligger där, finns Romeo i närheten.
Vi måste ta honom innan Capulets hinner. Kom!
Okej.
Det är okej. Du fixar det här.
Låtsas att de är något annat. Löv med gapande munnar.
Okej, bara att hoppa i.
Jag är i.
Okej. Ja.
Herregud. Vad var det?
Vad var det?
Okej. Det är bara ett löv. Bara ett löv.
Bara ett löv.
Jag lyckades.
Det här går inte.
Ers nåd, era kläder.
Var är Romeo?
Jag…
Fokusera. Fick han meddelandet?
-Vilket meddelande? -Från Julia.
Åh, herregud.
Okej. Okej.
Kan jag…
Åh, käre gud.
Åh, nej, nej, nej.
Åh, herregud.
-Rosaline, nej. Du… -Du! Ut ur min väg!
Åh, herregud.
Nej, det är inte sant.
Julia lever. Hon le…
Skärp dig, Rosaline.
Jag försökte säga det.
Men du sprang iväg.
Så fort jag kunde.
Åh, du sprang till honom.
Någon var tvungen.
Grabben tänkte ta sitt liv när han hörde nyheterna.
Och nu, då?
Han sa att du visste vad som skulle göras, eftersom du är ett geni.
Okej, ligg kvar som du gjorde.
Blunda. Snabbt.
Nu är ni båda döda.
Olyckliga älskande som inte kunde skiljas åt.
Det är rätt bra.
Tror du att det funkar?
Kanske, om hon inte vaknar.
Må himlen förlåta mig!
Åh, nej! Varför?
Vad gör hon här?
-Rosaline? -Vad gör ni alla här?
Var är min son? Var är han?
Lord Montague.
Jag är ledsen, men ni kommer för sent.
Nej.
Käre, dåraktige pojke.
Det var så många saker jag aldrig hann säga.
Kom tillbaka till mig!
-Okej, då… -Dåraktige pojke!
Kom tillbaka till mig!
Att skaka honom hjälper inte. Så…
Förlåt, jag satte i halsen.
Capulet, din dotter är ansvarig för min sons död!
Du är en lögnare!
Om sanningen ska fram, Montague, så har du skulden.
Jag borde döda dig nu.
För Guds skull!
Kan ni sluta bråka?
Ni har alla skuld i detta.
-Du. -Va?
Och du.
Varenda en av er.
De skulle fortfarande vara vid liv
om det inte vore för ert grundlösa blinda hat och fåniga käbblande.
Adrian, kontrollera din dotter.
Tyst, Mario. Låt henne tala.
Han var en Montague.
Hon var en Capulet.
Än sen?
Det hindrade dem inte från att se skönheten hos varandra.
Det hindrade dem inte från att bli förälskade.
Vet ni vad som hindrade dem?
Ni gjorde det.
Den här löjliga fejden.
Själviskheten.
Ni borde skämmas.
Och era släkter borde skämmas.
Lite orättvist.
Hon har rätt.
Det är vårt fel.
-Deras mest. -Det var det jag menade.
Ni två med era huvuden i era arslen.
Åh, nej.
Kanske nog med blod har flutit.
Låt oss sluta fred, Capulet.
Om de blir de sista som dör, så har de inte dött förgäves.
Låt våra släkter närma sig varandra.
Förenade av vår förlust idag.
Må freden råda för en tid.
Och låt deras själar få ro i himlen.
Må änglarna sjunga lovsånger vid deras viloplatser.
Låt deras namn ristas i marmor över hela landet.
Fin marmor.
Dyr marmor. Korintisk marmor. Porfyr.
Porfyr blir bra.
-Och även trä. -Va?
Trä?
Trädörrar, nej, kyrkdörrar. Fontäner.
-Bra sagt. -Va? Åh, hon lever!
Min dotter?
Romeo, Romeo!
Så låt mig kyssa dina läppar. Än törhända häftar något gift vid dem.
-Julia, nej! -Nej!
Din mun är varm.
Ju…
Okej, vad tusan var det där?
Finns det någon läkare här?
Ja, vi måste få bekräftelse.
Stig åt sidan. Stig åt sidan.
Tack. Yrkesperson på väg.
Ja.
De är definitivt döda.
Hur kan du vara säker?
Hur jag kan vara säker?
För guds skull, jag är utbildad sjuksköterska!
Jag trodde att det var ditt namn.
Nej, jag heter Janet.
Montagues, Capulets, gå nu.
Capulets, gå.
De kunde inte…
De kunde inte leva i frid.
Så låt dem vila i frid.
Låt oss ta adjö av denna dystra scen.
Jag vet en fin plats.
Okej, de har gått. Ni kan vakna nu.
Jag älskar dig så mycket.
-Jag älskar dig ännu mer.
Berätta sanningen.
Du borde vara halvvägs till Venedig nu.
Vad fick dig att återvända?
Jag vet inte.
Det är något med dig som får mig att göra dumma saker.
Jag glömmer dig aldrig, Rosaline.
Detsamma, Romeo.
Det har varit kul.
Kom.
Okej.
Så ni bör landa i Paphos hamn.
Men om det börjar blåsa kan det bli Meleti-skogen,
som också lär vara fint.
Tack, Rosaline, för allt.
Vad är kusiner till för?
Medan himmel och jord kretsar kring cinnoberröda stjärnor…
Romeo, kliv ner i båten.
Ja, ers nåd.
-Okej, kompis. -Okej…
Tack.
Okej.
Jag kommer att sakna båten.
Jag vet.
Har du någonsin varit på Cypern?
Nej. Har du?
Nej.
Det är en ö.
Ja.
Får jag fråga dig en sak.
Ja?
Skulle du… någonsin…
Om jag skaffar en ny båt, skulle du vilja…
Jag ska fundera.
Flera århundraden från nu, när alla berättar den här historien,
tror du att du och jag blir omnämnda?
Ärligt talat, så bryr jag mig inte.
Inte jag heller.
Baserat på romanen When You Were Mine av Rebecca Serle
Gillar du sport?
Inte direkt.
Okej.
Mat?
Va?
Gillar du mat?
Om jag gillar mat?
Vad är din favoritmat?
Jag gillar pizza.
Troligen pizza.
Gillar du inte pizza?
Jag är laktosintolerant.
Jag gillar kalvkött.
Bebis-kor?
Är det?
Bara sju timmar till.
Och sedan resten av våra liv.
Okej.
Ja.
Undertexter: Tina Engström