Tidligere på Homeland...
Den 30. mars ble jeg bedt om å ta ut penger på disse stedene.
Leverte du pengene på vegne av deg selv?
Frøken Martin, vi må få vite hvem dette er, slik at vi alle kan dra hjem.
En viktig person i Det hvite hus.
Mener du David Wellington?
- Simone lyver. - Hva snakker du om?
Det bare sprøyt, og nå lyver hun til en senator.
Vi må få stoppet det.
Den som betaler denne kvinnen, ønsker også at drapet på McClendon
honoreres Det hvite hus.
Så hun skulle bli tatt, mener du?
Det var planlagt at hun skulle vitne foran komiteen?
Var det ikke nettopp det utfallet du og FBI-vennen din ønsket?
Du sa du hadde noen spørsmål om Dante?
Jeg vil gjerne vite hva du vet om arbeidslivet hans.
Vet du hva som virkelig gnagde ham?
På det tidspunktet han ble sendt hjem i skam fra Kabul,
var det en dame,
en CIA-sjef, som var fullstendig ute å kjøre.
Og vet du hva hun fikk?
En forfremmelse.
Han er FBI-agent, med mangeårig tjeneste mot terrorisme i utlandet.
- Sjef? - Ja?
Vi har kanskje et problem.
Hun ble bedt om å holde seg unna.
Hvorfor du snakket du med Audrey?
Fordi jeg tror du er...
Ned på bakken!
Nei!
Ned på bakken!
Ikke rør deg!
Hold dere unna!
Det går bra, Franny.
Han reddet livene våre.
Ja.
Hva var navnet hans?
Carrie, du er ikke deg selv.
Du har ikke min diagnose.
Jeg jobber med det.
Jeg har jobbet med det siden jeg var 22.
Hun sa ingen på jobb måtte vite det.
Hun er bipolar.
Stemningen i landet er ikke bra.
Borgerkrig!
President, vær så snill, du må stoppe dette!
Det blir bare verre.
Finnes det ingen forbanna grense?
Latterlige løgner og anklager.
Det hvite hus er i kriseberedskap.
Jeg snakker om en informativ krigføring.
Landet vårt er under angrep.
Det er på tide å si ifra!
Jeg sverget på å beskytte det.
Bare anse meg som et lys på himmelen,
et fyrtårn som styrer dere klar for skjærne.
Går det bra med deg?
Jeg vet du er opprørt for dette i går kveld.
Det var skummelt. Jeg var redd, men nå er alt bra.
Men hør, vennen min.
Du må ikke fortelle det til noen. Ingen.
Hvorfor?
Da kan jeg få skikkelig trøbbel.
Forstår du hva jeg sier?
Ja.
Ok.
Der er frøken Clarke.
- Hun er jo favoritten din? - Franny!
Hva er galt?
Hun hadde en tøff natt i går? Ikke så mye søvn.
Stakkars deg.
Jeg må gå nå. Ok, vennen min?
Glad i deg.
Det går bra.
Ok. Ha det.
Ja.
Du lurte meg.
Jeg jobbet med han, jeg hadde en plan.
Så det er hva du kaller det.
Nei, jeg mener det, jeg var nære på.
Jeg mener det...
Jeg har kontroll.
Ja. Men du har ikke det.
Hadde du visst hvordan han tenker,
hadde du aldri sendt folk
for knuse døra hans.
Han har en klageliste som er milevis,
og i hans sinn, rettferdiggjør det alle handlinger,
og nå ha du lagt til enda et punkt.
Jeg må snakke med deg.
Vi gjør jo det.
Ikke her. Hvor er du?
Faen ta, Saul! Simone vitner om to dager.
Hvis du visste hvordan du skulle få stoppet det,
vill du ikke svart på telefon.
Hvor er du?
General McClendons død etterforskes nå offisielt som drap.
Ja, jeg hørte det.
Direktøren informerte meg.
Og du aksepterer slutningene hans?
Hvor vil du med dette?
Vi er her, president,
komitemedlemmer fra begge sider,
for dette virker ganske så tydelig for oss.
Hva er tydelig?
General McClendon ble myrdet.
Vi får et vitnemål om to dager,
som retter søkelyset mot din stabssjef,
og dermed også deg, i forbindelse med generalens død.
Vi er her...
For å be deg trekke deg.
Dette har du ønsket å si, fra den dagen jeg la ble satt inn,
og der fikk du endelig gjort det.
- Dersom du gjør dette... - Trekker meg.
Vil vi avlyse frøken Martins vitnemål foran komiteen,
og spare både deg og landet
for det kaoset som ville oppstå, i kjølevannet av tiltalene
mot denne kontoret.
La meg spørre deg om noe.
Vi har kjent hverandre i 15 år...
Shari, vi har kjent hverandre enda lenger.
Alle sammen.
Vi har arbeidet i komiteer sammen,
stemt sammen, utgjort en mengde funksjoner sammen.
Er det noen av dere som tror at jeg
bestilte en leiemorder i skjul
og sendte ham på cella til generalen?
Jeg bare spør. Helt seriøst.
Vitnet påstår det.
Og dere tror henne.
Landet vil nok det.
Det er ikke det jeg spør om.
Tror dere helt ærlig at jeg er i stand til noe slikt?
Alle vi, og det inkluderer nok også deg,
har måttet akseptere at
det har skjedd ting i dette landet, som vi aldri hadde forventet.
Derfor kom vi til deg privat.
Ingen stab, ingen lekkasjer til pressen.
Ingen ønsker at disse anklagene skal se dagens lys. Noen gang.
Vi ber deg gjøre det rette, president.
Denne vei.
Han er her bak.
Hva har du funnet?
Reising.
Et overbevisende samsvar med Simone Martins bevegelser.
Ja, jeg vet du ba Max om å sjekke det.
Bra.
Du hjalp. Jeg påstår ikke annet.
Jeg ønsker å gjøre det.
Gjøre hva?
Hva tror du? Være den som snakker med ham.
Nei. Jeg har bare et forsøk.
Og derfor bør jeg gjøre det.
jeg har kjent ham i årevis, siden Kabul. Jeg vet hvordan han tenker.
Vi har praktisk talt vært partnere de siste månedene.
Jeg er klar over det.
Jeg forstår ikke helt. Hvorfor holder du meg utenfor?
Du kunne hente inn Dante som følge av min informasjon.
Jeg forstår ham bedre enn noen andre her.
Jeg kan knekke ham. Det vet du. Jeg har gjort det før.
Jeg stoler ikke på deg.
Ikke slik som før.
Løper rundt som en forvirret borgervern-fantast...
Tror du ikke jeg er klar over hvor sykt livet mitt har blitt?
Jeg kjenner det hver bidige dag, og det tar knekken på meg.
Men du tar feil, når du mener jeg ikke kan stoles på.
Den mannen fant meg og brukte meg.
Jeg er mer motivert enn noen annen, til å høre innrømmelsen hans.
Vær så snill.
La meg prøve.
Trekke seg?
Ja.
Brukte han de ordene?
Han sa det var mest riktig å gjøre, at det ville spare landet for kaos.
Ja, og oss for tiltale, vil jeg tro.
Javisst, det var et av punktene.
Jeg vet ikke hvorfor jeg er så sjokkert. Det var jo denne veien det måtte gå.
Jeg har sagt det før, jeg trekker meg.
Jeg har også sagt det før, jeg ønsker ikke det.
Han satser på det,
trykke oss ned, slik at det kommer til et punkt, hvor vi gjør hva som helst.
Det jeg ønsker...
er bevis, som avfeier dette vitnet.
Det er det Saul prøver å finne.
Har du hørt fra ham, forresten? Nei, ikke jeg heller.
Jeg har folk som undersøker hvor Simone holdes skjult.
Jeg kan snakke med henne.
Nei. Finner Paley ut det, gjør det alt hundre ganger verre.
La meg snakke med russerne da.
Du har snakket med Saul, du vet at de står bak alt dette.
Mens han jobber med den vinklingen,
legger jeg direkte press på Moskva, og skaper litt uro i rekkene.
Jeg klarer ikke lese mellom linjene her, Elisabeth.
Du må si ja eller nei.
Vi var et lett bytte for dem.
Gjør budskapet forståelig, ikke noe mer.
Nå forstår jeg i det minste alt.
Jeg åpnet hjemmet mitt for deg.
Og før jeg vet ordet av det, knuser SWAT døra mi.
- Det var ikke meg. - Sikkert ikke.
Ville jeg utsatt datteren min for det?
Absolutt. Jeg tror ikke du bryr deg om noen.
Men vet de det?
Vet de det?
Hva?
Hva slags galning jeg har foran meg?
At medisinene dine ikke fungerer?
At du driver med selvmedisinering, med piller du har kjøpt
fra en tulling på en parkeringsplass?
At du fikser den mentale helsen din, ved å be meg passe på medisineringen
fordi du ikke har peiling?
Det kan jeg si deg,
uansett hva du går på nå, er de dosene fullstendig på trynet.
Vet du, livet mitt var ikke perfekt før jeg traff deg heller,
men du har sannelig gjort det til et rent helvete.
Jeg vet ikke hva du innbiller deg du har funnet om meg,
men det er rene fantasier.
På lik linje med alle andre ting i den føkka hjernen din.
- Er du ferdig? - Nei, jeg er ikke ferdig!
Hvorfor er jeg her?
Dette er Simone Martin. Etnisk fransk.
Ja, jeg vet hvem hun er.
Vi kjørte et oppdrag sammen, husker du?
Dette viser at organisasjonen hennes, Internasjonalt Demokrati-stiftelsen,
er et dekke for den russiske regjeringen,
ikke for å fremme demokratiet, slik navnet hevder,
men for å skjule opposisjons-grupper.
Den drives av midler, som hun hvitvasker for disse oligarkene,
med direkte tilknytning til Kreml.
Disse har du sett før,
bevis på at hun personlig overbrakte pengene
for drapet på general McClendon,
noe som også gjør mordet til en russisk operasjon,
med det formål å velte presidenten vår, Elisabeth Keane.
- Skal du ikke spørre? - Hva?
"Hva har det med meg å gjøre?"
Det trenger jeg ikke, jeg har ikke noe med det.
Nei, men det har det.
For da Simone Martin reiste gjennom øst-Europa,
i demokratiets navn,
var du der. Sammen med henne.
Samme byer. Samme hotell.
Separate rom, så langt jeg vet.
Du har samarbeidet med en russisk statspion.
Du samarbeidet med henne, for å implisere
stabssjefen i Det hvite hus som McClendons morder.
Derfor er du her.
Som en trussel mot USA.
Vi har nok til å gi deg livstid.
I helvete heller.
Jeg må tisse.
Jeg kan bruke hjørnet. Det har gått seks timer.
Dante...
Bare gi faen.
Ta ham med på utsiden.
Er det sant det han sa, at medisinene dine ikke fungerer?
Ja, bare ikke slik han la det frem.
Noe annet du ønsker å fortelle meg?
Ja. Han er fienden. Ikke jeg.
Ambassadør. Takk for at du kunne komme.
Gleden er på min side.
Skal vi gå inn? Jeg forstod dette var viktig.
Presidenten er egentlig opptatt.
Kanskje du og jeg kan ha en samtale?
Oss imellom, har alle på ambassaden den dypeste medfølelse med deg.
Hvorfor det?
Den kvinnen på videoen, skriker og lager scene.
De er uvanlig på hogget for tiden.
Det setter jeg pris på.
Og faktisk var det henne jeg ønsket å snakke med deg om.
Den kvinnen, Simone Martin, skal forklare seg
foran senatet.
Presidenten ønsker å informere dere at hvis situasjon blir slik,
at Simone lyver,
vil det anses som en fiendtlig handling.
Hvorfor?
Fordi hun opererer på russisk side.
Nå tuller du.
Jeg forstår du er forpliktet til å si det, Victor.
Ikke desto mindre,
vær snill informere Moskva om at Simones løgner...
Men det kan ikke styres.
Lyver hun, vil det få konsekvenser for landet ditt.
Hvilke konsekvenser?
Som jeg uttalte, presidenten vil anse det som en fiendtlig handling.
Vi er ikke ansvarlig for den kvinnen.
Kan ikke du håndtere henne, vet jeg ikke hva du forventer jeg skal gjøre.
Det vet nok Direktorat Seks.
Gi beskjeden videre til Moskva.
Hva er dette for et sted?
Kom igjen, du viste meg jo praktisk talt rundt.
Det er et sikret område. Du har sett dem før.
Her er jeg bekymret for kvaliteten på arbeidet.
Hvorfor det?
Dette. Meningsløst.
Du vet jeg jobber med organisert russisk kriminalitet for byrået.
Derfor reiser jeg til utlandet,
for å treffe kontakter, informanter.
Bare sjekk det.
Det ikke du som organiserer det.
Bestiller ikke hotellene selv. Det fikser det lokale FBI-kontoret.
Så det at du var i samme bygning
som Simone Martin, på samme tidspunkt, er altså ikke ditt verk.
Vet du hva? Jeg kjøper den ikke.
Det bør du. Det er fakta.
Det er ikke fakta.
Nå forstår jeg ikke.
For seks uker siden,
satt jeg på en kaffebar overfor Kongressen.
Paley hadde nettopp avholdt fem timer med høringer for de arresterte,
som jeg anså som politisk fengslet.
Hver dag satt jeg der,
kokende av raseri over uretten i det hele.
Så hører jeg en stemme, passelig myk, som snakker i telefonen like ved,
og uttrykker akkurat det som raser gjennom hodet mitt,
og da jeg snur meg for å se... står du der.
Du søkte meg opp.
Du brukte vårt vennskap, satte meg opp mot mitt eget land,
og gjorde meg til det som russerne kaller et aktivt tiltak.
Men det gjør deg til en sviker.
Tror du virkelig det?
Nei, jeg vet det.
Jeg vet også hvordan det startet.
Da byrået sendte deg hjem fra Kabul,
for noe som ikke var din skyld.
Den dårlige behandlingen av deg, etter alt du hadde gjort for dem.
Og jeg forstår det.
Det finnes ikke noe å forstå.
Jeg forstår.
Det er ikke det at du ikke elsker landet ditt,
men det at landet ditt ikke elske deg tilbake.
Jeg vet hvordan det kjennes.
MAGGIE CARRIE, ER ALT I ORDEN? RING MEG!
- Spar meg. - Hva?
Akkurat. Tror du ikke jeg ble trykt ned av CIA,
slik du gjorde av byrået?
Tror du jeg fikk spesialbehandling der,
forfremmelse, en medalje?
Nei. Ingenting.
Jeg dro. Jeg måtte det. Det var ikke plass til meg der.
Og jeg vet, akkurat som deg,
hvor uutholdelig det er å stå på utsiden, når man har vært innenfor.
Det vi endte med, var ikke rettferdig.
Jeg har ikke endt opp med noe.
Begge har blitt brukt.
Jeg vet hvordan det fungerer, hvordan det sporer av,
Man tenker "Jeg kan håndtere dette,"
men bit for bit ender man opp ganske så langt
fra der man ønsket å være.
Det er ingenting som ikke kan ordnes opp i.
Alt dette kan gjøres om.
Ja, jeg mener det. Vi kan ordne det.
Men tiden løper fra oss. Du må være ærlig nå.
- Ærlig? - Ja. Her og nå. Mot meg.
Ok.
Det jeg husker fra den kaffebaren, var ikke en telefonsamtale,
og hvis den kom, aner jeg ikke hva jeg snakket om eller med hvem.
Alt jeg husker var at jeg var skilt,
karrieren var ødelagt,
og at jeg så deg...
Der du kom imot meg med det smilet ditt,
som uttrykte at du var glad for å se meg,
noe ingen andre hadde vært på veldig lenge.
Pokker.
Jeg hadde fulgt deg hvor som helst.
Det gjorde jeg jo også.
Du overtalte meg til å ta styringen, noe jeg ikke ønsket.
Det stemmer ikke.
Du satte meg i en bil,
tok meg med til Paley, selv om du lovde du ikke skulle,
det er absolutt en sannhet.
Du fortalte meg om Simone. Jeg hadde aldri hørt om henne før det.
Så hvis jeg skal være helt ærlig,
ønsker jeg en advokat.
Hørte du det?
Få tak i den helvetes advokaten!
Jeg er ferdig.
Han lyver.
- Vi tar det senere. - Jeg vil prøve igjen.
Han ba nettopp om en advokat. Han sier ikke mer nå.
Det du bør, er å gå hjem.
Maggie har prøvd å få fatt i deg.
Ikke gjør noe med ham før jeg er tilbake.
Vil du hindre Simone i å vitne, er han den eneste muligheten vår.
- Er frøken Martin våken enda? - Ja, sir.
Hvem er det?
Sam Paley.
Går det bra?
Ja.
Du blir godt ivaretatt?
Fint. Er noe galt?
Nei. Bare en tur innom.
I overmorgen står du foran komiteen min,
så det jeg ønsker,
er å gå gjennom vitneutsagnet, som er...
Jeg sier det bare rett ut. Det er bare sprøyt.
Unnskyld?
David Wellington gir deg 400 000 kr...
Han gav dem ikke til meg.
Jeg tok det ut på fire ulike minibanker.
For å betale en leiemorder.
Nei, han sa det var til en venn. Med spillegjeld.
Så du samler altså sammen 400 000 kr i kontanter, og gjemmer det i skogen.
Bare to timer unna der du bor?
Forventer du jeg skal tro du gjorde alt dette, fordi David Wellington ba deg?
Jeg stolte på ham.
Nok til å levere pengene for mordet på en general?
Nei. Han sa det var for en venn, som hadde problemer.
Bra.
Beklager om jeg stresset deg nå,
men jeg måtte være sikker på at du er troverdig.
Hei
Hei, Bill.
- Jeg har ringt. - Beklager, dårlig dag.
Takk for at du hentet Franny. Virkelig.
Ok.
Jeg skal bare opp og si god natt.
Ikke gjør det. Hun sovnet nettopp.
Til slutt.
Jeg lar dere være alene.
Hva skjedde?
Franny gråt så voldsomt på skolen i dag.
De prøvde å få fatt i deg, uten hell. De ringte meg.
Jeg dro fra jobben, for å hente henne.
Jeg spurte henne hva som var galt, men hun ville ikke fortelle det.
Du har ba henne kanskje om det.
Da vi kom hjem, ville hun snakke...
Etter at jeg lovet du ikke ville få vanskeligheter.
Herregud.
Hun fortalte meg om kvelden i går, hjemme hos kameraten din.
Menn som knuste dørene, dro henne ut av senga.
Du som skrek, da kameraten din ble dratt ut av huset.
Og så leverte du henne på skolen i morges.
Du leverte henne på skolen, og gikk igjen.
Jeg er søsteren din, og jeg er så glad i deg,
men jeg er også lege, og når jeg opplever et barn som blir mishandlet...
Det er ikke rettferdig.
Hva annet kan vi kalle det? Har du i det hele tatt sett på henne?
Hun er et nervevrak.
Når jeg ser slikt, er jeg forpliktet til å ta tak.
Derfor blir det som dette.
Jeg har pakket en koffert til deg,
og enten legger du deg frivillig inn ikveld,
eller så setter jeg i gang prosessen med foreldrerett over Franny.
Det kan du ikke.
Det kan jeg, og det vil jeg.
Du stjeler ikke barnet mitt.
Ikke kom med denne dritten igjen!
Gå vekk!
Du har ikke noe sted å ha henne.
Jeg beklager.
Franny har et hjem her.
Hun er elsket, føler seg trygg.
Vær så snill, ikke gjør dette.
Så bli med meg.
Bli med meg nå, jeg kan kjøre deg.
Franny kan besøke deg hver eneste dag.
Du vil bli frisk. Beholde barnet ditt.
Helvete.
Carrie.
Hvordan er det i det hele tatt mulig at du nøler?
Ok.
Det foregår ting.
Det gjør det alltid.
Nei. Jeg mener-landet vårt er under angrep akkurat nå.
Løgner, overdrivelser, helvetes Twitter. Folk blir drept.
- Du fantaserer. - Nei, jeg gjør ikke det.
Jeg jobber med Saul. Han trenger meg.
Franny trenger deg enda mer.
Jeg kan ikke.
Carrie! Ikke gå ut den døren.
Ikke nå, sa jeg.
Charlotte. Hvordan står det til?
Ambassadør, hyggelig å treffe deg.
Hvor er han?
Han er nede.
Ja?
Dette er farlig for meg.
Det forstår jeg...
Men jeg ble bedt om å levere beskjeden personlig.
Hvilken beskjed?
Moskva ønsker å gratulere deg med oppdraget,
de er svært begeistret.
Nå ønsker de at du kommer hjem.
Jeg er ikke ferdig.
Jo, det er du.
Simone må vitne...
Nei, Simone skal ikke vitne for komiteen.
Men det må hun.
Skaden er gjort, takket være deg.
Det snakkes allerede om høyforræderi i Kongressen.
Ikke enda.
Presidenten i USA har fremsatt et ultimatum,
og Moskva tar det alvorlig.
Simone Martin kan ikke vitne...
...forstår du?
Hvordan forventer dere jeg skal løse det?
Amerikanerne holder henne skjult et sted.
Du er et geni, alle sier det.
Du finner ut av det.
- Alt i orden? - Ja.
Noe med Franny?
Alt er bra. La oss snakke om ham. Dante.
Hva skjedde?
Carrie...
Det som skjedde, er at jeg lot Franny være hos Maggie.
På ubestemt tid.
Hva betyr det?
Hun skal være hos Maggie en stund, ikke meg.
Hør på meg.
- Dra hjem til søsteren din. - Det kan jeg ikke.
Det kan du.
Dra tilbake og fiks det, hva enn du har gjort.
Du sa det selv. Jeg har løpt rundt som en galning.
Jeg kan ikke la det gå utover Franny mer.
Det kan jeg ikke.
Jeg kan ikke sleppe dette mer enn det du kan.
Den mannen lyver, garantert.
Han må innrømme det.
Slik at den valgte presidenten vår kan fortsette å gjøre jobben sin.
Tar jeg feil?
Nei, du tar ikke feil, men tiden forsvinner.
Kanskje ikke. Jeg har en idè om neste trekk.
Carrie, han ba om advokat.
Jeg vet det. La han få en.
Du representerer Simone Martin.
- Hvem er du? - Han som betaler regningene.
Jeg må vite hvor hun er.
Hun er isolert. Jeg vet ikke hvor hun er.
- Men det kan du finne ut. - Nei.
Selvsagt kan du det.
Slik jeg fant ut at din mor var på St. Judes pleiehjem,
hvor hun ble behandlet for Alzheimer, betalt av staten,
selv om hun satt på en formue verdt millioner av dollar.
En formue du hadde skjult i to selskap.
Finn ut hvor Simone Martin holdes skjult.
Jeg ringer deg om en time.
Patrick Steyer. Toibin og Partner. Dere har min klient.
Dante Allen.
Slipp ham inn.
Advokaten din er her.
Tok sin tid.
- Dante... - Ikke interessert.
Du tar feil om du tror du skal hjem nå. Du er på vei inn i systemet.
Vi får se.
Selv om du blir løslatt, det kan jo være
han får det til, tar ikke dette slutt.
Tror du Saul bare gir opp? Han vet du er en spion.
Men det er jeg ikke.
Du vil bli overvåket uansett hvor du befinner deg.
Hver eneste samtale, hver eneste melding,
hvert eneste minutt av livet ditt, er du fengslet.
Hvor er han? Her? Kan dere åpne døren, er dere snill?
Nå gjelder det. Siste sjanse.
Hva gjør du her?
Ba han eller ba han ikke om en advokat?
- Hvem er hun? - Ingen.
Ba ikke Joe Toibin deg om å ikke snakke med noen?
Jeg er ikke idiot. Jeg har ikke sagt noe.
Hvor er Joe?
Måtte til New York i morges.
Det hastet. Jeg tar det. Pat Steyer.
Bare få meg ut herfra. Hele greia er en farse.
Ja. Joe informerte meg om samtalen deres.
Jeg laget et utkast, som krever en umiddelbar løslatelse.
Detaljene står der.
"Faktaerklæring," du må sjekke at det stemmer.
Jeg har en dommer som hater disse Gestapo-greiene.
De brøt seg inn midt på natten, ikke sant?
Bra. Går alt etter skjema, er du ute innen et par timer.
Da kan vi diskutere neste trekk, som etter min mening,
inkluderer å sette opp en syv-punkts liste over brudd på sivile rettigheter.
Frem til da, helt seriøst, ikke si mer.
Hjelp!
Vent.
Hjelp meg!
Hjelp!
Vær så snill.
Vi trenger hjelp. Førstehjelpsutstyr. Dante.
Vær så snill. Hjelp meg.
Hold ut, bare hold ut.
Jeg tror han har et hjerteinfarkt. Ring 911.
- Frue? - Ikke be meg skrive det, gjør det!
Ok, Dante. Jeg tror du har et hjerteinfarkt.
Bare hold ut til ambulansen kommer.
- Ok? Jeg er her hos deg. - Nei.
Du må ta disse nå. Med en gang.
Nei. Det er gift.
Pennen... Advokaten...
Stopp ham! Den advokaten, ikke la ham dra.
Som McClendon. Russerne.
Hvordan vet du det?
Simone... Simone fortalte meg det.
Fikk vi det vi trengte?
Han sa McClendon ble forgiftet av russerne. Han navnga Simone.
Får du arrestordre på det?
Ja. Best han overlever.
Motgiften virker ganske raskt. Jeg vil være her når han våkner.
Kom igjen. Vi må treffe en dommer.
Helvete.
Hva er det?
Hjertet hans stoppet.
Helvete! Ring 911.
- Er det sant? - Hjertet stoppet. Ring!
Det ligger en hjertestarter i bagen. Rød boks.
Ja.
- Kan du ta over? - Ja. Her.
Klart.
Huset ligger opp den gata. To vakter.
Vaktskifte om en time.
Forlat bilen her.
Gå til fots.
Kommer du?
Bare gå. Skynd deg.
Vi har bevegelse i sørenden. Jeg må dekkes.
MARSHALL
- President. - Saul.
Endelig gode nyheter.
Vi har en arrestordre på Simone.
Takk Gud.
De har en arrestordre på Simone.
Saul, det er David, strålende nyheter.
På vei til avhør med henne nå.
Hvordan klarte du det?
Vi har en FBI-agent som bekreftet at Simone er en spion.
Mer trenger du ikke vite. Men vi klarte det, vi har henne.
Vil du fortelle ham det?
Unnskyld?
Saul, vi tok kontakt med russerne.
Hvordan?
Jeg snakket med ambassadøren, presset litt.
Vi ønsket en plan B, betyr ikke noe nå.
Nevnte du Simones navn, da du presset på?
Selvsagt. Det var tanken. Ikke la henne vitne.
Saul. Er det et problem?
Fortell.
Dere hengte nettopp en målskive på ryggen hennes.
Etter dem.
Nå.
- De har henne. - Hva skjedde?
De lurte henne ut fremme, og gikk inn bak.
Vi sprer oss, leter etter dem.
Hallo?
Hun er borte vekk.
Hva?
Russerne fikk tak i henne.
Dante er alt vi har nå.
Carrie?
Vi må snakkes senere.
Hva er det som foregår?
Hjertet hans stoppet.
Hva?
Hjertet hans stoppet. Fikk startet det, men vi er på akutten.
Si han kommer til å overleve.
Frue, vær grei å tre til side.
Oversatt av Yvonne Kallhovd