Detta har hänt...
Jag vet att du jobbar med Saul Berenson.
Jag vet också att han precis tog med en grupp till Moskva.
Varför är de där?
För att hämta Simone Martin.
Tänk om Simone Martin kom tillbaka och uttalade sig offentligt
och sa att allt vi skyllt på Keane faktiskt är ryssarna.
Ett par ord till den ryska ambassadören så misslyckas Sauls operativ.
Plan A vid datjan gick åt helvete.
Teamet gick in i en fälla.
Förklara för mig hur ni använde det 25:e tillägget
för att avsätta en president som inte ligger i koma,
inte är handikappad, helt klart klar i knoppen.
Elizabeth Keane är inte president längre.
Vad vi än haft för behörighet har försvunnit.
Det finns splittringar på deras sida som vi kan använda mot dem.
Vad vill du?
Jag vill ha Simone Martin.
Vi blir anfallna.
Yakushin, hans män,
de släpar ut folk ur byggnaden.
Hela den här galna grejen är du.
Kreml har förlorat kontrollen. Du är problemet.
Vad tror du att de kommer att göra?
Du är överflödig.
Vakter!
Den grå Mercedesen.
Hon är i den!
Allt bra?
Ja.
Håll dig nere, okej?
- Väntar de på oss vid ambassaden? - Ja.
Har det alltid varit planen?
Mer eller mindre.
Skillnaden är att vi inte förväntade oss att Yevgeny skulle följa efter oss.
Men det gör han inte.
Inte än, i alla fall.
Vänster här.
Liveinspelningar tagna på plats visar våldsamheterna som pågår
vid GRU: s huvudkvarter, Rysslands viktigaste underrättelsetjänst
där personalen släpas ut utomhus, blir nedslagna,
och hotas med vapen av medlemmar i SVR,
Rysslands utländska underrättelsetjänst,
en modern efterföljare...
Vad är detta? Vad händer?
Tydligen så slåss ryssarna mot varandra.
Skitsnack! Det är Saul Berenson och du skickade dit honom.
Trodde du inte att jag skulle få reda på det?
Skulle jag ha missat att du skickade en tickade bomb till Moskva?
Vad gör han?
Vad är uppdraget?
Han... diskuterar ryska aktiva åtgärder
med medlemmar av deras underrättelsetjänster.
Jaså? Det är att diskutera aktiva åtgärder?
Om du inte vill svara på mina frågor, så okej.
Jag kallar tillbaka honom från fältet.
Gör inte det!
Varför skulle jag inte göra det?
Varför inte?
Simone Martin.
Vad är det med henne?
Jag sa ju att hon är en rysk spion.
Var en rysk spion.
Nej. Hon lever, i Moskva.
Saul har åkt dit för att hämta henne.
Simone är GRU. Det där är GRU: s högkvarter.
Så vi antog att det var en del av Sauls uppdrag,
men något har helt klart gått snett.
Tror du det?
Jag borde ha informerats om detta.
Du borde ha informerat mig!
Jag kunde inte riskera något.
Vadå riskera?
Att jag skulle kompromettera en amerikansk operation
som redan inletts?
Ja.
Varför i hela friden skulle jag göra det?
Av samma anledning som du stack en kniv i ryggen på mig för två dagar sedan.
Saul.
De har paketet.
Hör på.
Vi ska åka hem.
Vi åker nu.
Gå inte till era rum, gå direkt till parkeringshuset.
Översten.
Mr Berenson, har det hänt något?
Som du gissade.
Alla förändringarna i Washington. Jag har blivit hemkallad.
Du är inte nationell säkerhetsrådgivare mer?
Jag sa återkallad, inte avskedad.
Den nya presidenten vill prata med mig.
Han sa även att jag måste bjuda in dig och general Yakushin till Washington
för att fortsätta våra diskussioner där.
Gärna.
Detta är Saul Berenson.
Få in henne i skåpbilen.
Är vi klara?
Poliseskorten väntar utanför.
Flygplanet är redo.
- Tack, Jim. - Tacka mig inte än.
Yevgeny. Är det klart?
Nej. Hon försvann.
För fan, lät du henne sticka?
Jag beordrade dig att...
Lyssna på mig! Jag lät henne inte, hon försvann.
Vi vet vilken bil hon är i. Vi letar efter den nu.
Jag ringer tillbaka.
Stanna! Stanna!
Vad är det?
Jag vill få ut alla ur skåpbilen.
- Ursäkta mig? - Jag sa att alla skulle ut!
Lugn, översten.
Stäng av motorn!
Snälla, du gör bort dig.
Gör jag?
Vi har hittat henne.
Zhukov-avenyn, på väg österut...
...mot den amerikanska ambassaden.
Polisen är redan på väg att hindra henne.
Ring mig när ni har henne.
Förlåt. Missförstånd.
Trevlig resa.
Vem är det som ringer hela tiden?
Ingen.
Nej, gör det inte!
Vem?
Det är Janet. Hon jobbar åt senator Paley.
Berätta.
Hon kom hem till mig
för att få reda på vad Saul håller på med.
Jag har ingen aning om hur hon kopplade mig till det.
Hotade hon dig?
Och du berättade för henne om planen att hämta Simone.
Det var därför som ryssarna väntade vid datjan.
Saul är på väg till flygplatsen.
Har du sagt något till någon om vad som händer nu?
Nej, ingenting. Inte ett ord.
Det är därför som jag inte svarar.
Så hon inte får några idéer och försöker hitta oss.
Jag är väldigt, väldigt ledsen.
Jag är ledsen med.
Men just nu måste jag hålla ögonen på dig.
Kom igen, kom.
Sitt hos mig. Okej?
- Fan. - Fan.
- Max, hör du mig? - Ja.
Vi är avskurna från ambassaden. Var är Saul?
Han åkte från hotellet för fem minuter sedan med paketet.
Vi måste köpa tid.
Fyrtio minuter, kanske en timma tills de är i luften.
Vad gör du?
De känner igen bilen. Jag måste gå.
Jag lämnar dig inte.
Det blir ingen diskussion.
Jag kom överens med Saul. Om något går snett är detta planen.
Vadå, låta dem fånga dig?
Nej, att köpa tid.
Det som är viktigast är inte jag, det är Simone.
De har sett oss.
- Vilken station är det där? - Kollar.
Kom ihåg att vi är diplomater på väg hem.
Så du vet vem du är.
Carrie Mathison, din favorit.
Vad händer med henne?
Oroa dig inte för det.
Hon kom över taket för att hämta mig. Visste du det?
Ska du bara lämna henne här?
Kamera ett.
Där är hon. Ovan trapporna.
Hon är vår.
Säg att jag kommer.
Saul.
Vad tror du att du håller på med?
Detta är ett diplomatfordon.
Du, ut.
Ingen ska någonstans.
Den där mannen är en mördare.
Du har fel. Vi är amerikanska diplomater.
Den här mannen är efterlyst.
Det är datjan. De har ett foto.
Vi har diplomatisk immunitet.
Hans order är att arrestera honom.
Nej, det kommer inte att hända. Vi har diplomatisk immunitet.
Vi är beskyddade av internationella lagar.
Dra, din skitstövel!
Lås den! Lås den!
Ge mig ambassaden, nu.
Herr president, jag har mr Berenson på linjen.
Han säger att det är viktigt.
Jag tar det.
Mr Berenson?
Herr President, jag är på Ostafyvevo-flygplatsen utanför Moskva
på ett diplomatiskt uppdrag påbörjat av president Keane.
Jag är medveten om det.
Då är du medveten om hur viktigt vårt arbete här är.
Vad vill du?
Vakterna vägrar att låta oss gå ombord vårt plan.
Jag ber dig att du kontaktar ryssarna och påminner dem
att detta är ett diplomatiskt uppdrag,
att vi har diplomatisk immunitet och måste få lov att gå ombord.
Varför håller de er?
Polisen påstår att en medlem i vår grupp är efterlyst
i samband med ett mord utanför Moskva.
Var han inblandad?
Nej, sir. Förväxling.
Och har uppdraget lyckats?
Sir?
Du hörde mig. Har uppdraget lyckats?
Ja, det har det.
Men om vår situation här inte löser sig snart, så kommer det att ändras.
Jag får ringa tillbaka till dig.
Han har henne, eller hur?
Simone Martin.
Så du vet att hon lever?
Ja.
Och inte ett offer för Keanes terrorvälde som du har påstått?
Nej, men det är inte det viktiga nu.
Och vad är det viktiga?
Om Saul Berenson återvänder till USA med Simone Martin
kommer Keane att sitta bakom skrivbordet igen
och känna sig rättfärdig och hämndlysten.
Du kommer att återgå till att inviga folkfestivaler och scoutläger.
Vad föreslår du?
Den ryska ambassadören väntade i Roosevelt-rummet när jag kom in.
Han sa att han har bett om att få träffa dig hela morgonen.
Berätta sanningen.
Som är?
Du skickade inte Berenson till Moskva.
Du orsakade inte all denna oro.
Du är inte skyldig till Elizabeth Keanes våghalsighet.
Varning: Lämna området omedelbart. Detta är en säkerhetsvarning.
Kom ut!
Max, är du där?
- Ja. - Snälla, säg att Saul sitter på planet.
Nej. Det är ett problem på flygfältet.
De får inte gå ombord.
Herregud!
Hon är här inne!
Slå in den.
Ge mig en yxa.
Herr president.
Herr ambassadör, förlåt att du fick vänta.
Det har varit en helvetes morgon.
Ursäkta för att jag kommer till skott direkt,
men händelserna i Moskva gör oss väldigt oroliga.
Mig med.
Ja, särskilt eftersom vi har klara bevis
att de påbörjades av medlemmar i er egen...
Vänta, vänta, vänta.
Jag tror att vi har fått detta om bakfoten.
Jag bad om att få träffa dig
eftersom det är en situation som utvecklas på Ostafyevo-flygplatsen.
Era säkerhetsstyrkor
hindrar Saul Berenson och hans team från att lämna landet.
De är kvarhållna.
Jag vill att de släpps omgående.
Herr President, detta är inte alls det vi diskuterade.
Låt mig tala till punkt, senatorn.
Mr Berenson är där på ett diplomatiskt uppdrag,
och därmed har han diplomatisk immunitet.
- Men han har... - Inget annat än vad du har.
Om han och hans grupp inte får
gå ombord sitt flygplan inom de närmaste fem minuterna,
kommer jag att stänga din ambassad
och kvarhålla varenda rysk diplomat,
och jag börjar med dig.
Ring till Moskva.
Låt mr Berenson gå fri.
Och du, senatorn,
du kan för fan dra från mitt Vita hus.
- Carrie? - Ja.
Anson tog sig in i ambassaden.
Tack gode gud.
Hur är det med Saul?
Inte än.
Saul.
Max, jag har inte lång tid kvar.
Jag är med dig, Carrie.
Kör.
Du!
Carrie, Saul är på väg.
TRE DAGAR SENARE
Säkerheten är ovanligt skarp idag föranledd av Simone Martins vittnesmål
inför Senatens underrättelseutskott,
vittnesmål som förväntas att
helt rentvå Elizabeth Keane,
som blev avsatt som president fem dagar sedan.
Senator Paley, som ledde den insatsen anhölls själv tisdag morgon
i en gryningsräd utförd av FBI,
anklagad för konspiration med en utländsk stat.
Hans stabschef, Janet Bayne,
sägs samarbeta med utredarna.
Under tiden, i Vita huset,
är ms Keane på väg att bli insvuren som president igen
klockan tolv på östkusttid.
Källor berättar för CNB att hennes första officiella akt
blir att underteckna ett antal exekutiva beslut
vilka dramatiskt utökar sanktionerna mot Ryssland.
Det verkar som om Simone Martin nyss kom in i förhörsrummet.
Vi tittar.
I enlighet med utskottets praxis,
kan vittnet vänligen resa på sig och bli insvuren?
Svär du att allt du vittnar om inför denna utredning
är sanningen, hela sanningen och endast sanningen,
så hjälpe dig Gud?
Det gör jag.
Var god sitt.
Kan du vara snäll och ange ditt namn?
Simone Marie Martin.
Ms Martin, utskottet tackar dig för din närvaro idag.
Det är mycket som hänger på det du har att säga,
så jag vill gärna börja med en gång, om det går bra.
Kan du berätta vad GRU är för det amerikanska folket?
GRU är en utländsk militär underrättelsetjänst
som tillhör den ryska militärens generalstab.
Vad har du för relation till den organisationen?
Jag är kapten i GRU.
Den var till dig, Carrie.
Kan du vara snäll och beskriva för oss exakt vad en kapten gör?
Olika saker.
Jag är en verksamhetschef. Jag arbetar i fält.
Ms Martin, vad var ditt senaste uppdrag?
Jag skickades hit för att störa det amerikanska politiska systemet.
Hur?
Hur som helst.
Ge mig ett exempel på vad du försökte göra.
Kom igen, gumman, bara säg det.
Vi försökte kompromettera er president och få henne avsatt.
Ja!
Känns bra, eller hur?
Att äntligen få höra sanningen.
- Ja. - Det gör det verkligen.
Ni har ingen jäkla aning!
Så det var här inne allt hände.
Ja, jag ville komma förbi och träffa er alla,
och säga tack.
Så, tack.
Ni var verkligen grymma.
Jag ville också berätta för er att jag gör allt i min makt
för att få hem Carrie Mathison.
Allt.
Jag lovar på heder och samvete.
Kom igen, Saul, presentera mig för alla.
Sandy Langmore.
Det är en ära att träffa er, Fru President.
Clint Power.
- Hej. - Hej.
Max Pietrowski.
Hej.
Hur är boken?
Den är bra.
Tidsfördriv.
Ja. Tack för att jag fick ha den.
Kom.
Visst, självklart.
Jag antar att detta betyder att Simone redan har vittnat,
eller snart ska.
Var så god och sitt.
Jag kommer inte rädda er nu
genom att läsa något fånigt uttalande som säger att allt detta är en CIA-grej.
Det tror jag att du kommer.
Vad är vitsen med det?
Folk kommer att veta att uttalandet var påtvingat.
- Ingen kommer att tro det. - Det behöver de inte.
Så länge som fröet är sått
är det allt jag behöver.
Något att vattna och låta gro.
Ännu mer anledning att inte göra det.
Din medicin.
Din nya medicin.
Ja, jag känner till allt det där.
Borde jag vara imponerad?
Nej. Du borde fråga dig själv
hur du vill tillbringa resten av livet här.
Läsa fina böcker som Alexander ger dig och motionera på gården?
Eller bli galen,
inlåst i ett dårhus?
Gör uttalandet,
erkänn att du är skyldig, be det ryska folket om ursäkt,
så är tabletterna dina så länge som du behöver dem.
Jag sa nej.
Det kommer att bli månader, Carrie.
Kanske längre.
Mäktiga män är upprörda.
De kommer inte att byta ut dig snart för ingenting.
Tänk på saken.
Du har tills i morgon att bestämma dig.
Alexander.
Inte än. Hon jobbar fortfarande på det.
Säg till dem att de får hela utkastet tre timmar innan sändning.
Det bestämmer presidenten.
Vänta, jag ska fråga henne.
Reiko undrar om hon borde nämna
att du valde att göra uttalandet imorgon kväll
eftersom det är årsdagen då Andrew dog.
Du vet svaret.
Min son står utanför det här.
Det är ett nej,
och jag återkommer om den andra saken.
Jag, då?
När får jag se ett utkast?
När jag är redo att visa det för dig.
Vicepresidenten har också bett att få träffa dig ett ögonblick
efter återinsättningen.
- Varför då? - Ingen aning.
Ta reda på det,
innan du stoppar tillbaka honom i docklådan och lägger på locket.
Jag vill inte leka med honom mer.
Tack.
Hej, Ralph.
- Fru President. - Inte riktigt än.
Tack för att du höll ordning på allt.
Det var en ära.
Och till alla er som stöttat mig, tack.
- Herr överdomare. - Madam.
När du är redo.
Nu är bra.
Vänligen placera vänstra handen på bibeln
och höj din högra hand och upprepa efter mig.
Är det samma ed som jag svor för 100 dagar sedan?
Ja, madam.
Den är jag ganska säker på att jag kan.
Jag lovar på heder och samvete
att jag ska troget utföra uppdraget
som USA: s president
och att jag, så gott jag någonsin kan, kommer att
bevara, skydda och försvara
USA: s konstitution.
Alexander.
Jag måste fråga dig något.
Givetvis.
Kom in ett ögonblick.
Yevgeny har en burk tabletter, min medicin.
Utan den
kommer jag att bli galen.
Jag blir vansinnig.
Jag skulle göra vad som helst.
Vad som helst.
Jag vet inte om det är möjligt.
Jag ska försöka.
David sa att du ville prata.
- Ja, det vill jag. - Var så god.
Är det sant om en ny omgång sanktioner
som du tänker tillkännage imorgon?
Det stämmer.
Överdriver jag?
Inte alls.
Det amerikanska folket måste veta
var du står när det gäller Ryssland och varför.
Och sedan?
Principen är inte problemet, metoden är det.
Verkställande order, att styra med järnhand.
Jag tror att du missar en chans här.
Hur så?
Åtgärderna mot Ryssland är en perfekt tvåpartifrågeställning.
Istället för att agera ensam,
varför inte ta med kongressen som en partner?
För att det innebär att lämna över vår agenda till lagstiftare
som har glömt hur man lagstiftar.
Du har rätt. Förstås.
Det är inte utan risker.
Men fördelarna
är enorma.
Bygg en bro nu så blir det lättare att driva igenom inrikespolitiken.
Precis.
Jag är inte säker på att tillfället är det rätta.
I denna stan finns det inga dåliga tillfällen att prova nya sätt.
Annars är det bara demokrater och republikaner,
republikaner och demokrater, som sågar landet itu.
Vet du vad, Ralph. Jag ska tänka på saken.
Givetvis, Fru President.
David, tack.
Jag kan inte tro att du skulle falla för det.
Jag vet inte. Det låter inte som en riktigt hemsk idé.
Kom igen.
Mannen har instinkter, Elizabeth, och förmågor.
Den andra sidan gillar honom också.
Men det är vi som har övertaget för en gångs skull.
Det är det han menar.
Förr eller senare måste någon göra ett slut på
denna onda cirkel av partipolitiska fördelar
och börja vara lite återhållsam när man har makten.
Måste det vara jag?
Okej, okej. Jag sa att jag skulle tänka på det.
Jag ska.
Något annat?
Sa du att Paley har bett om att få träffa mig?
Jag säger bara till honom att dra dit pepparn växer.
Vänta, gör inte det.
Jag vill kanske prata med honom.
Jag ser tre namn, men ingen Alexei Gorin.
Gorin är avgörande.
Om hon verkligen är så värdefull...
Jag sa ju, jag kan inte få dit Gorin hur mycket jag än vill.
Synd.
För Guds skull.
Vi erbjuder dig tre fångar på den högsta nivån
under det senaste årtiondet.
Ingen hemma i Moskva är på humör att förhandla ändå.
Det kanske är bättre om du väntar ett par månader.
Jag kan inte vänta ett par månader.
Jag vet inte om hon kommer att överleva ett par månader.
Sätt Gorin tillbaka på listan då.
Washington DC centralfängelse
Kom in.
Fru President.
Jag lät hemska saker hända.
Folk dog.
Jag ber om förlåtelse.
Jag ber inte för min egen skull.
Jag vet att jag inte kommer härifrån inom snar framtid.
Jag ber för min familjs skull.
Min fru, Sally,
mina pojkar, Harry och Sam,
alla oskyldiga.
Jag har arbetat offentligt i 40 år.
Mitt första jobb var som djurhälsokontrollant i Arizona.
Bokstavligen hundfångaren.
Jag har inte spenderat en dag inom den privata sektorn.
Aldrig använt min position, inte ens i amerikanska senaten,
till att berika mig själv.
Kanske är det svårt att förstå, men jag är inte en rik man,
och utan min pension
kommer min familj inte att ha tillräckligt att leva av.
Sally, som du vet, mår inte bra.
Elizabeth,
snälla, jag ber dig.
Straffa mig, inte dem.
Säg något, för Guds skull!
Middag.
Blomkål och morotsstroganoff.
Det är inte hemskt.
Tack.
Varsågod.
Kom tillbaka senare ikväll.
ANDREW N KEANE KAPTEN USA: S ARMÉ IRAK
19 MARS 1979 14 MAJ 2007
Nu kör vi, hörrni. Mikrofonkoll. Var är vår stand-in?
Vad händer?
Presidenten har ändrat sig.
Jag trodde du visste.
- Var är hon? - I residenset.
Hon bad om att inte bli störd.
Kom in.
- Kan vi få ett ögonblick, tack? - Nej. Stanna.
Se inte så orolig ut, David.
Vi diskuterade detta.
Östra rummet, marschen till podiet.
Du är alltid bättre framför en riktig publik.
Jag klarar mig.
Säg inte att du klarar dig.
Säg vad som är på gång.
Du ville att jag skulle lyssna på Vicepresidenten.
Det har jag gjort.
Okej.
Det är därför som jag flyttar talet till ovala rummet.
Jag vill sitta ner och tala till det amerikanska folket från hjärtat.
Som jag gjorde efter Lucasville.
Det är knappast det talet som är på telepromptern just nu.
Jag tänker inte använda telepromptern.
- Vad? - Du hörde mig.
Jag tänker improvisera, låta själen föra talan.
- Du skämtar. - Nej, det gör jag inte.
Tänker du sabba din enda chans att presentera dig igen för landet?
Du har tid.
- Låt mig och Josh pussla ihop något... - Nej!
Tro mig, David.
Jag fixar detta.
Nå?
Vad?
Tiden är ute. Du måste bestämma dig.
Jag sa ju. Jag gör det inte. Inget uttalande.
Synd.
Jag hade verkligen hoppats att du skulle göra det lätt för oss båda två.
Livet är hårt.
Det är inte mycket att be om.
Visst kan jag få dig att ändra på dig.
Aldrig i livet.
Även om jag berättade att Alexander har blivit omplacerad?
Konsulär säkerhet i Syrien.
Alexander.
Du borde gratulera honom. Det är en befordring.
Gratulerar.
Och den där tabletten han gav dig igår kväll,
socker.
Jag är ledsen att vi leker med dina känslor så här.
Jag hoppas att du kan se din situation lite tydligare nu.
Fan ta dig!
Sista chansen. Läs uttalandet.
Jag ber dig inte igen.
Dra åt helvete.
Nej.
Det är nog du som är på väg dit.
Redo, studion. Femton sekunder.
Okej, allihop, lugna ner er. Lugnt och sansat.
Åtta sekunder till sändning.
Fem, fyra, tre, två...
Mina damer och herrar, USA: s president.
God kväll.
PRESIDENT KEANE TALAR TILL LANDET
Jag skulle läsa ett förberett tal ikväll
om hur Ryssland har fört ett dolt krig mot mitt presidentskap och vårt land.
De av er som tittade på senatens förhör igår
vet vad jag talar om.
Ni bör också veta att inget av detta är nytt.
Vi har varit attackerade av ryssarna på ett sätt eller annat sedan 1950-talet.
Det som är annorlunda idag är vilken lätt måltavla vi är,
så djupt splittrad som nation som jag kan erinra mig.
Jag måste bära en del av skulden till detta.
Attacken på mitt liv tidigare i år,
skrämde mig från vettet.
Sedan gjorde det mig arg,
och sedan försökte jag hämnas.
Jag tvekade inte att använda makten som president till att angripa mina fiender.
Jag tror inte att det var olagligt, men det var fel.
I över 200 år har vi haft en ängel som suttit på vårt lands axel.
På sistone har jag undrat vart hon tagit vägen.
Se er omkring, vi ligger illa till, vårt land gör det.
Det är inte Rysslands fel, det är vårt.
Det är vi som har ihjäl det.
När vi tänker på demokratier som dör tänker vi på revolutioner,
på militära statskupper, på beväpnade män ute på gatorna.
Men det är sällan så det sker längre.
Turkiet, Polen, Ungern, Nicaragua, Filippinerna.
Demokratier dör när vi inte ser på,
när vi inte är uppmärksamma.
Slutet kommer sällan plötsligt,
utan anländer sakta, som skymningen.
Till att börja med, ser vi det inte.
Jag spenderade större delen av eftermiddagen med Vicepresident Warner
som jag lärt känna som en djupt ärbar och ärlig man.
Han och jag är ense om att vårt land befinner sig i kris,
fastlåst i en existentiell konflikt om ras och identitet och kultur.
Tecknen finns överallt och blinkar rött.
PRESIDENT KEANE TALAR TILL LANDET
Något måste ändras, något djärvt måste göras.
Jag vill inte låtsas att jag har svaren,
men jag vet att jag har blivit en del av problemet.
Jag öppnar munnen, och hälften av er hör bara lögner.
Det är inte bara oacceptabelt,
men kommer antagligen inte ändras snart.
Ingen enskild ledare kan rädda en demokrati,
men utan en ledare som man kan lita på kan ingen demokrati räddas.
Av den anledningen, med verkan från midnatt i natt,
avgår jag härmed som USA: s president.
Vicepresidenten kommer att sväras in som president
vid det tillfället i detta kontor.
Folk kommer att säga att jag avgår för att jag är svag.
Det är jag inte.
Jag är lika stark som någonsin.
Folk kommer att säga att det är för att jag är en kvinna.
Om det krävs en kvinna för att få landet att komma till sans,
låt så vara.
Så låt oss lova varandra ikväll,
ett amerikanskt löfte till varandra,
att istället för att bränna jorden mellan oss,
så ska vi försöka att hitta gemensamma nämnare varje dag.
Det kommer att vara en ny president i morgon bitti.
Hjälp honom. Be för honom.
Vår framtid beror på det.
Godnatt, och Gud välsigne Amerika.
SJU MÅNADER SENARE
RYSK-ESTNISKA GRÄNSEN BRON ÖVER FLODEN NARVA
De är på väg mot oss.
Kan vi bekräfta att det är hon?
Nittio procent.
Vilket skick är hon i?
Svårt att säga.
Borde inte vi också röra på oss?
Inte än.
Jag vill se henne med egna ögon först.
Det är hon.
Hämta fångarna.
Herregud! Är det Gorin?
Ja.
Jag hade ingen aning.
Carrie?
Carrie.
Mår du bra?
Carrie.
Carrie. Carrie.
Översättning: Annika Hylmö