Den här kallar jag "En författares resa."
Jättebra.
"Fast mellan två tankar."
-"Glödlampa." -Wow.
Vad i--?
Förlåt. Cooper är min regissör för sociala medier.
-Öppna munnen. -Du är chef.
Härligt.
Vad är det för tidning nu igen?
Teen Between the Lines.
-Du är med på bild. -Du är med på bild.
-Okej. -Fortfarande.
På bild. På bild?
-På riktigt? -Bra.
Mitt fel. Jag kunde ha stått till höger eller vänster.
Vi tar en kort paus.
Eller som Paperwood alltid sa: "Håll alltid kniven torr."
# "håll alltid kniven..."
-# "håll kniven torr." -#.
Jag ska träffa min utgivare.
Vi ska prata om den senaste Pepperwood.
Den du skrev i Europa? Han kommer älska den.
Mycket mer än förra boken han publicerade.
Dee Dee: Flickan med ADD.
Inte ens jag kunde behålla koncentrationen.
-Kör. -Kör.
Det osar om dig, tjejen.
Det stämmer. Jag jobbar ju nu.
Russell och jag bygger bibliotek.
Han har fått mig att kavla upp ärmarna så att det händer nåt.
Hej, det är Jessica Day från Schiller-fonden.
Jag tänkte bara kolla att det är rätt nummer till Marvin Linklever.
Är det? Då skriver jag en check i ditt namn.
När du är klar med "l" är det här första delen ev "m".
Det låter som hårt jobb. Är du nöjd med det?
Jag lutar åt "nej".
Jag är idel öra.
Men jag har åtminstone tid att äta lunch med min vän Cece.
Vi ska fira att jag har fått det här glammiga jobbet.
Jajamänsan.
Vad händer? Vad gör du här?
Kolla här. Titta, vad jag hittade.
Tre män och en liten låda.
Kvinnan och bebisen.
Den här måste jag se.
Winston, hur länge har du varit här?
Inte länge. Tre, fyra, fem timmar. Nåt sånt.
Du bor inte här.
Det går långsamt.
Plikten kallar. Det är Russell. Min chef.
Hej, Russell. Hur är det? Vad gör du?
Ett stort möte i dag.
Ja. Jag skaffar några parkeringskoner.
Ursäkta, du är med i bild.
-Är jag? -Ja, fortfarande.
Fortfarande. Med i bild. Med i bild. Med i bild.
I bild. I bild.
Vänta, Russell. Jag måste kräla mig ut ur lägenheten.
Med i bild. I bild...
Cece, jag var vaken hela natten och försökte få Ruth att sova.
Jag blir galen snart.
Jag känner mig som tredje akten i en Darren Aronofsky-film.
Skål, pappa.
Ja, du får berätta allt. Jag är också helt slut.
Jag tror att jag tog på mig dina kalsonger i morse.
Ska jag vara ärlig tror jag att jag hade dina trosor på yogan en gång.
Ruth, vill du sova?
Inte en chans.
Om du gör det skriver jag ut en check på 6 000 dollar.
En check! Ja!
Det gick inte som jag tänkte.
Vet du vad? Jag måste bara ta mig igenom en lunch med Jess.
Och det blir väldigt roligt.
Klappa händerna.
Förlåt att jag pratar om en kul lunch när du är hemma.
Nej. Vi har ju barn nu.
En av oss borde få ha roligt.
Ja, du har rätt. Vi borde njuta av våra liv.
Gå till din vuxenlunch.
Ät, drick och kom hem och berätta om världen därute.
Berätta för folk att jag finns.
Cece.
Jag älskar dig. Cece? Hallå?
-Klappa händerna. -Jag försöker.
Nick, jag vet inte var jag ska börja.
Jag vet.
Pepperwood håller på att bli vuxen. Han är...
-Lysande. -Outhärdlig.
Vad är det här?
I två kapitel äter Pepperwood och Jessica Night croissanter i sängen.
Och jagar en fjäder längs en kullerstensgata?
Han blev kär, Merle. Sen föddes han på nytt.
Och det är gulligt när man tänker på det så.
Jag har sett det här miljontals gånger.
Ditt liv har förändrats och nu har du tappat bort hans röst.
Jag kan inte ge ut det här.
Va? Vad säger du? Är det slut med Pepperwood?
Det kanske är dags att gå vidare med nåt annat?
Du har väl andra idéer?
-Ja, massor. -Okej.
-Så många. -Toppen.
I skrivbordslådan hemma.
Du kan väl komma förbi i morgon och visa dina bästa idéer?
Nej. Jag ska visa mina bästa 10.
Eller tre.
Vi tar tre. Det verkar...
Hej.
Underbart att vi gör det här.
-Så fint att se dig. -Vi får fira ditt nya jobb.
Två hårt arbetande damer.
Okej, vi sätter oss.
Jag är slut. Ruth var vaken hela natten.
Hallå där, unge man. Kan vi få två glas chardonnay och en kanna kaffe?
-Nu kör vi. -Nu kör vi.
Så Ruth är rätt jobbig. Men hon pottränar i alla fall.
-Vad är det? -Det kommer.
Okej, då kör vi.
-Nu kör vi. -Upptaget.
Vad gör pappa fortfarande i badrummet?
Jag vet inte, vännen.
Det här blir bra. Det är toppen.
Okej. Och--
Det var nära.
Ärligt talat vill jag bara ha lite vuxentid.
Du var minsann snabb. Det gillar jag.
Vi är här för att fira dig, så berätta om ditt nya jobb.
Det är toppen. Jag har ett stort, fint kontor.
Jag kör hårt. Gör skillnad.
Jag tjänar pengar. Jag älskar det.
Okej.
Men ärligt talat så slutar jag nog efter lunch.
-Va? -Ska vi säga att du bjuder?
Okej. Heroinet ligger i sopkorgen för blöjor.
Våtservetter finns i skåpet.
Hon har verkligen tur som har tre pappor.
Har du sett den här?
Kom igen.
De tre puckona gömde just heroin i blöjpapperskorgen.
Vilken åktur!
Winston, vad gör du kvar här?
Vad gör du här?
Små bokstäver. Ruth sover.
I min säng? Om du la ungen att sova--
Ja, och jag bytte lakan.
Det är väldigt tydligt vilken sida av sängen du sover på.
Avslöjad.
Ruth har inte sovit på 24 timmar, så jag körde runt i bilen.
Hon sa att hon behövde kissa, så jag åkte hit.
Hon somnade på toaletten.
Det var väldigt gulligt.
-Det påminde om dig. -Underbart.
Jag tog 70 bilder.
Vänta lite. Ser ni det här?
Jag insåg det nu.
Tre män och en liten tjej. En, två, tre.
Vi borde göra filmen med Ruth.
Winston, du kan inte göra en film.
Vad målar den där Guttenberg på väggarna?
Ord låter konstiga när jag är trött.
Har du varit med om det? Typ "Gu--Guttenberg."
-Det räcker! -Guttenberg.
Merle avskydde mitt senaste utkast. Han sa att Pepperwood är slut.
-Va? -Jag ska göra slut på honom.
Han vill att jag ska presentera nya idéer i morgon.
Du kan inte berätta nåt för en död man.
Winston, sluta. Ingen ska döda nån annan.
Okej.
Men jag har faktiskt nåt nytt som jag vill testa på er.
-Han är tuff. -Okej.
Han är kontroversiell. Han är för fria val.
Han är senator Piggsvin.
Pass. Jag säger pass.
-Fråga till författaren. -Nej, tack.
Hur sätter senator Piggsvin på sig en slips?
Bra fråga.
Jag vet inte. Med munnen?
Det är det jag säger. Jag har inte svaret.
Pepperwood var allt jag hade, och nu har jag inget.
Jag känner mig som en träsågare som inte kan såga...
-Trä. -Trä.
Trä! Där ser ni! Jag har ingenting. Jag visste det!
Jag är vaken.
Jag tror att Ruth är vaken.
Tror du det, Winston?
Så du säger att du gör Russells jobbiga uppgifter?
Att du, Jessica Day, tidigare rektor för en hel skola
gör hans jobb?
Nej, nej. Vänta lite.
Funkar det bra att kombinera vin och kaffe?
Hjärtat slår fort, men tiden går långsamt.
Så det jämnar ut sig i slutändan. Varför ska du sluta?
Han har några han litar på och jag får inte ta de stora besluten.
Typiskt.
Se upp, du häller socker i--
Det blev lite fel.
Det blev... Nej, det smakar gottis.
-Vet du vad det sjuka är? -Berätta.
Varje tisdag har han lunchmöte med några från kontoret.
Och han har aldrig ens bjudit in mig.
-Vännen. -Ja, vännen.
Varje kvinna har ett "tisdagsmöte" man inte blivit inbjuden till.
Hur många gånger har du uteslutits från nåt viktigt?
Eller blivit ignorerad för att du är enda kvinnan i rummet?
Det var annorlunda när jag hade mitt eget företag.
Men sen jag började på GKM måste jag hantera manliga beteenden.
-Vad är det där? -En bröstpump, Ken.
Jag sa att jag behövde pumpa ut, men du ville inte flytta mötet.
Då så. Till jeanskampanjen.
Vem av killarna säger "Jag har roligt i Toronto"?
Så de fick sitta där i en halvtimme och se mig mjölkas som en ko.
-Bröstvårtorna såg ut som bagels. -Ja, det gjorde de.
Vet du? Det är inte första gången jag utelämnas från ett tisdagsmöte.
Minns du mitt första jobb inom administration?
Budgeten är ändå för hög.
Jag tror att det kan vara antalet utflykter vi har åkt på.
Vad är det med antalet utflykter?
-Ja, precis. -Bra idé.
Jag sa ju precis det.
Vi får ta bort det från budgeten för transport.
Här är en galen idé.
Vad sägs om att vi tar bort det från budgeten för transport?
Ben. Ben. Ben. Ben.
Ben! Ben! Ben! Ben! Ben!
Jag har uteslutits från tisdagsmöten så länge jag kan minnas.
Precis. Systemet är trasigt och jag känner inte ansiktet.
-Är det bra? -Jag vet inte.
Det där hör hemma i brasan.
Hej på er.
Vad har du där, kompis?
En eldsvåda på rummet? Det verkar säkert.
Ingen fara. Jag fixar det.
Jag borde ha fattat att det var whiskey.
Kan jag inte bara få hata mig själv och allt jag har skapat?
Nu räcker det. Jag ringer Merle.
Jag ska berätta att jag inte har nåt.
Min karriär är över. Pepperwood var allt jag hade.
Jag är slut!
-Jag är tre år. -Alla vet det, Ruth.
Nick, du ska inte ringa Merle.
Okej? Du ska åka dit i morgon.
Och du ska...
Vakna, pappa.
Och du ska göra ett perfekt jobb.
Nick, du har väl massor av idéer?
Massor av...
-Anteckningar med idéer. -Jag vill inte höra.
Nu kör vi. Strunta i det. Här har du ritat en labyrint.
Sen kunde du inte lösa den. Du gick rätt in i väggen.
Det var en svår labyrint.
Här är en lista med ord som rimmar på "måne".
Men sen direkt kommer "bulle".
Måne, tråne, spåne... bulle.
Vad sjutton är det där?
Det fanns inga andra ord som rimmade på "måne".
Fåne?
Det är det jag säger. Pepperwood var allt jag hade.
Jag har ingenting.
Du är herr Diarréskalle.
Snälla, säg inte så till mig nu.
Jag går igenom en fas nu, så säg inget.
Jag ber dig att inte kalla mig det.
Okej, herr Diarréskalle.
Nej, du är en diarréskalle.
Okej?
Schmidt, vad vill du att jag gör? Hur vill du att jag ska bete mig?
Du gillade verkligen att hålla ordning på mitt liv.
Innan... Kom till.
Det är andra tider nu. Jag måste torka hennes rumpa. Och min.
Jag kan inte torka dig i rumpan också.
Får jag säga en sak? Vi struntar i det.
Så är det. Jag är klar.
Jag ringer Merle och säger att jag har slut på idéer.
Ruth, kan du passa farbror Nick medan jag och Winston pratar?
Visst. Följ med mig.
Jag följer med dig om jag vill.
-Kom nu. -Okej, jag kommer.
-Om nån är chef är det jag. -Jag är chef.
Jag brukade tänka att Nick var Guttenberg.
Men det visade sig att han är den lilla damen.
Winston, du måste fokusera.
Vi har en man här som håller på att spåra ur.
Vi måste bara påminna honom om att han har bra idéer.
Finns det fler anteckningar? Det här är ju bara nonsens.
Jag har läst dem och vill inte vara hans vän längre.
Det behöver inte vara nåt han har skrivit själv.
Det kan vara vad som helst. Hitta nåt bara.
Vet du vad? Ja.
Okej. Nu kör vi.
"Alla reaktionärer är papperstigrar."
"Reaktionärerna framstår som skrämmande."
"Men i verkligheten är de inte så kraftfulla."
-Man blir verkligen tagen. -Ja.
-Vad är det där? -Maos Lilla röda.
-Kinesernas kommunistiska manifest? -Ja.
Läs det igen.
"Alla reaktionärer är papperstigrar."
Vet du vad jag inte förstår?
När började jag tänka att det var mitt fel?
Är det bra? Varför är det jag som måste sluta?
Ja, helt rätt. Vet du vad? Säg vad det är för dag.
Det är...tisdag.
-Berätta vart vi ska gå. -Till tisdagsmötet.
Det är sista tisdagsmötet jag inte tänker vara oinbjuden till.
Det kan ni skriva upp, era fåntrattar.
Just det. Nu är jag både full och väldigt vaken.
Pappa har köpt den här klänningen.
Pappa brukade köpa kläder till mig också, Ruth.
-Varför då? -För att han brydde sig.
-Varför då? -Jag vet inte, men han gjorde det.
-Varför då? -För att jag var hans lilla flicka.
Nick. Titta vad vi hittade.
Ett bortglömt mästerverk.
Du måste höra det här. Du har det fortfarande.
"Alla reaktionärer är papperstigrar."
"Reaktionärerna framstår som skrämmande."
"Men i verkligheten är de inte så kraftfulla."
Och det är bara början.
Jag minns inte att jag skrev det. Men det låter som nåt av mig.
Du brukar ju alltid säga såna saker.
"I verkligheten är de inte så kraftfulla." Reaktionärerna alltså.
-Har jag skrivit det? -Kolla här. Det är du. Galet.
Jag måste få se.
Du måste bara tro på dig själv, Nick. Du har det fortfarande.
Det är väldigt kraftfullt. Det är tunga grejer.
Jag tycker att det känna uppenbart. Jag är tillbaka.
Håll klaffen!
-Jag är en superb författare. -Ja, det är du.
-Du är väldigt bra. -Du är bäst.
Om jag vore en röd sko, var skulle jag gömma mig?
Herregud.
Här bakom då? Nej.
Du måste vara galen.
Skruva ner. Ruth sover äntligen.
Och vad gör du här? Har du fått nyckeln av min fru?
Ja. För nödsituationer.
Vad är det för nödsituation?
De måste få hem den lilla damen från England.
-Annars får de inte se henne igen. -Glöm det..
Om du ska titta på det där får du stänga av ljudet.
Om Ruth vaknar igen så kreverar jag.
Schmidt, är du här?
Winston! Winston Bishop--
Jag gör om det.
Gör inte så. Snälla. Varför skriver du inte?
Jag gjorde det men blev så inspirerad att jag åkte direkt till Merle.
"Revolutionär kultur är ett kraftfullt revolutionärt vapen
för den stora massan."
Vad kallar du det här nu igen?
-Johnnys stora dag på jobbet. -Så fint.
Jag har en annan titel till dig.
-Maos Lilla röda! -Snälla. Röster!
-Maos Lilla röda?! -Röster! Röster!
Du ljög. Du ljög för mig.
Se det inte som en lögn. Sen kommer det kännas bra.
Nu har jag inte bara dåliga idéer, jag är kommunist också.
Snälla!
-Du vet att jag inte är kommunist. -Jag vet inte vad du tror på.
-Vet du inte vad jag tror på? -Det räcker.
Det där är stridsord.
Vi trodde inte att du skulle ge sidorna till din utgivare.
Vi försökte bara inspirera dig. Varför äger du ens boken?
Ser man en röd bok köper man den.
-Vad gör du med blå böcker? -Köper dem inte.
-Gula böcker? -Väntar.
-Det är sant. -Hej, pappa.
Nej. Herregud.
Herregud. Jag vet vad vi måste göra.
Sov gott, lilla vän Mina vänner är lögnhalsar
Vi försökte bara hjälpa dig Att skriva
Märker ni vad vi gör?
Vi gör Tre män och en baby.
-Winston, man kan inte göra en film. -Jo, det kan man.
Man kan göra allt utom en dokumentär eftersom de redan har hänt.
I stämmor, på tre. Ett, två, tre.
Sov gott
Jag är inte trött.
Knackelibang, Russell.
-Vem där? -Två kvinnor.
-Vilka kvinnor? -Två kvinnor på väg in.
Två kvinnor på väg in var då?
SCHILLER-FONDEN
Vi har gått igenom det här, Cece. Det är fel replik.
Det är precis den sortens input vi har pratat om.
Russell, vi måste prata.
Den här energin skrämmer mig.
-Du borde vara rädd. -Är hon full?
Ja. På fyra glas chardonnay.
Och två kannor kaffe. Och jag är full av ilska.
Knackelibang, killar. Öppna dörren till era hjärnor.
-Sätt dig, Cece. -Okej.
Jag har låtit sånt här passera för många gånger. Men inte längre.
Du kanske inte vill ha mig på mötet, men jag hör hemma här.
Det är jag inte så säker på.
För sent, Russell. Jag stormar in.
Det går inte att hålla tillbaka en duktig kvinna.
-Cece, sätt dig. -Okej.
Tror du inte jag har nåt att komma med bara för att jag är kvinna?
Vi får väl se.
Nu tar jag fram en stol och ger mig in i leken.
Okej. Det här är Jessica Day.
Jessica, det här är min stödgrupp för skilda pappor.
Vi träffas varje tisdag.
Så det är därför du gråter. Det verkar helt rimligt nu.
Skilda pappor?
Min pappa-- Min pappa är en skild pappa.
Era barn kommer att arta sig fint. Typ.
Men det kanske blir ett par tuffa år. Jag gillar ert val av snacks.
Russell, jag vet att du är arg på mig av olika skäl.
En sak som du inte känner till är
att min vän kräktes i receptionistens skrivbordslåda.
Jag ville bara säga--
Jag ville bara säga att i morse så ville jag sluta.
Vänta, tänker du sluta?
Jag bestämde mig för att inte göra det.
För om du låter mig så kan jag göra skillnad för skolorna.
Jag vet att jag hade fel om mötet.
Men du måste erkänna att jag inte har fått några arbetsuppgifter.
Det är sant.
Varför då? Ser du inte mig som en jämlike?
Om det är så måste det bli en ändring.
Nej, så är det inte alls.
Jess, det är bara att du är ny här. Och jag har problem med tillit.
Säkert på grund av min tredje fru Jackie.
I gruppen diskuterade vi precis faktiskt--
Jag trodde att din fjärde fru hette Jackie?
Jag gifte mig med två kvinnor som hette Jackie.
-Rygg mot rygg? -Ja. De var släkt.
Det är komplicerat. Jag måste ställa det här till rätta.
Jag anställde dig eftersom du är rätt person att få saker gjorda.
Så det är väl dags för mig att låta dig sätta igång.
-Du kommer inte ånga dig. -Då så.
Nu när vi ändå pratar behövs det tamponger på toaletten.
-Sover du? -Nej.
Jag ger upp.
Det här är min verklighet. Jag kommer aldrig att få sova igen.
Berätta en saga, farbror Nick.
Jag? Nej, nej, nej. Jag kan inga sagor, Ruth.
Se så, Nick, du klarar det fint
-Snälla. -Nick, hon bad om en saga.
-Varför berättar du inte en saga? -Jag trodde att du ville sova.
Jag vet inte hur man gör längre. Det har gått för långt.
Min kropp vet inte hur man gör.
Vill du höra på en saga, Ruth? Här kommer en.
Det var en gång en magisk björn.
Jag vet inte. Han gick på en magisk lina till Seattle.
-Har du sett en magisk björn? -Nej.
Går det en lina till Seattle?
Inte vad jag vet, Ruth.
-Det här är skit. -Så vad vill du att jag gör?
Det är sent, du bad om en saga. Det var det bästa jag kom på.
Har du aldrig varit liten som jag, farbor Nick?
Självklart har jag det. Vet du ingenting?
Jag föddes på en kall, tom gata på Chicagos södra sida.
Och ryktet säger att jag förlöste mig själv. Men det finns inga bevis.
När jag fyllde fem år knackade det på dörren.
Min pappa hoppade upp och gjorde tummen upp.
Sen hoppade han ut genom fönstret och sprang iväg.
Jag såg honom inte på sex månader.
Min enda barnvakt var en berg-och-dalbana på en nöjespark.
Och ett paket cigaretter.
Det är annorlunda att vara nio år i Chicago.
Trädet föll och träffade en elledning som landade på en hemlös.
Och den hemlösa chockades till liv.
Vilket fantastiskt ögonblick.
Då började jag tveka på om Gud finns.
Jag har trott på ödet hela livet.
Och det är samma öde som förde mig till kvinnan jag älskar.
Nick, backa. Vad hände med den hemlösa?
Han ställde sig upp och vände sig om.
Han sa: "Dags att skaffa ett jobb." Sen gick han.
Varför skriver du inte ner det här, Nick?
Om den hemlösa?
-Ja. -Ja, varför inte?
Det här är bra. Väldigt bra.
Vi grejade det, Schmidt.
Schmidt?
Herregud.
Dags att sova, min vän.
Ja, jag tror att koffeinet håller på att avta.
Jag måste verkligen tacka dig för i dag.
Fastän jag har jättemycket jobb.
Du är supergrym. Det blir toppen.
-Jag älskar dig. -Älskar dig.
-Tack. -Får jag berätta en hemlighet?
-Ja. -Jag tänker inte borsta tänderna.
Spännande val.
Tack.
-Kom igen. Okej. -Det här vill du inte ha.
Släpp mig, jag är inte ens trött.
Sov nu, kompis.
Ja, du har inte blinkat på tre timmar. Sov nu.
Cece.
Jag älskar dig, men din andedräkt stinker.
Du luktar...som en avfallskvarn.
Tack för att du säger det alla tänker.
Ja.
Det är dags att sova. En saga.
Kör hårt, Nick.
Den här kallar jag Timothy och den hemlösa i Chinatown.
-God natt, Schmidt och Cece... -"Vad gör du i min låda?"
Det är dags att sova.
Muttrade den hemlösa.
Ni har inte sovit på över en vecka
Håret var ett enda trassel och de bruna ögonen var ledsna.
Vi vill inte gå Men det är dags att ni räknar får
Han kikade sakta ut genom kartongen.
Sov så gott Schmidt och Cece Sov så gott
God natt!
Översättning: Susanna Lidblom