Det var det sista av Robbys saker.
Hur mår du efter att ni gjort slut?
Bara bra, eftersom vi är släkt
och naturens lagar säger att vi inte ska vara tillsammans.
Om ni behöver mig idag,
är jag på mitt rum och möblerar om
så det inte längre ser ut som att jag har hånglat med min kusin.
Brylling.
Knappt bättre.
Normalisera det inte, Jess.
Du har rätt.
Har du på dig dina mjukisbyxor och munktröja?
Ska du ut och springa?
Ha så kul.
Vad är det för fel på Nick?
Ja, vad hände? Är allt okej mellan er?
Nick ska ut och springa.
Vi borde fråga vad som är rätt med honom.
Han springer bara när han är upprörd, och han har sin ledsna munktröja.
Och det ser ut som att den är nytvättad, vilket är läskigt.
Han mår bra. Allt är bra.
Jag gick precis förbi Nick på gatan, han sprang med avsikt!
Herregud!
Jag kanske hade fel.
Mår du bra, Nick?
Jag ser dig! Och jag älskar dig!
I mitt försvar så visar ingen sina känslor normalt.
-Det är sant. -Nick!
Hur smakar boban?
Bra.
Varför kollar du oss i ögonen?
Du kommer att be oss om något.
Boba är en metafor.
Aly är tapiokapärlan till min mjölkiga matcha.
De blir bättre ihop...
Jag tror ni vet vad jag menar.
Vi har ingen aning.
Jag har inte vetat vad du säger i över tre år.
Jag ber Aly att gifta sig med mig.
Vad?
Herrejösses!
Winston, kompis!
Och jag kommer att behöva er hjälp.
Håll detta mellan oss, jag berättar endast för er.
-Vi säger ingenting. -Vad du än behöver.
Träffa mig i baren om en timme.
Var utvilade.
Vi ska prata detaljer. Jag behöver er hela dagen.
-Vi kommer. -Lilla Winnie har växt upp.
Först blir han en man och sen en dag, en far.
"En dag"? Jag är en far.
-Det är en katt. -Han är mitt blod.
Jag kommer aldrig förstå mig på honom. Det känns som att jag
har hittat en bebis i skogen och jag vet inte om den har ont eller är hungrig
eller är rädd för köksljuset.
Jag vet.
Nick är en gåta, insvept i en massa Chicago Bears-skräp.
Du behöver någon som kan detta.
Kom in.
-Hej, Nick. -Hej.
Är du upprörd över något?
Nej, jag äter bara sojabönor.
Ge mig koppen. De är så äckliga.
Tänkte väl det.
Jag skickade The Pepperwood Chronicles till en förläggare
och de nekade mig. Min karriär är över.
Nej! En dag kommer du att prata med
en återupplivad Oprah om boken.
Har du pratat med Reagan? Hon hade säkert varit grym att prata med.
Nej, jag skäms för mycket.
Hon är din flickvän.
Du måste släppa in henne. Låt henne inte sitta där i det perfekta rummet.
-Okej. -Släpp in henne
i det konstiga rummet med de döda lamporna och våta väggarna.
Okej, men hon kommer inte nära mitt krypin.
Ingen borde få komma nära ditt krypin.
Vissa måste gå till deras kryphål för att rensa ut lådorna.
Vem rensar ut lådorna?
Sina respektive.
Vad pratar du om?
Jag vet vad det handlar om.
Nicks bok blev nekad och han skäms.
Och nu har staven
Gått vidare
-Till dig. -Har du en dirigentstav?
Den var Robbys.
Han gillade att tävla i manlig snurrning.
-Jag har så många frågor. -Nej.
Först och främst, tack för att ni kom till denna speciella stund.
Jag måste säga att ni ser väldigt pigga ut.
Så fort Aly kommer hit, ska jag föreslå
en aktivitet för oss fyra.
Sedan ska jag sakta backa ut, och låta er två distrahera henne
medan jag förbereder för showen.
Jag måste skrika, men jag får inte. Det här är så spännande.
Jag kommer att ringa Aly
och informera henne om att min bil har gått sönder i Malibu
där jag kommer att vänta med en vacker picknick,
precis bredvid hennes favoritblomma.
Den lugnande kaktusen.
-Här kommer skriket. -Herregud. Där är hon.
Jag skriker redan. Aly!
-Hej. -Hej, hej.
Vilken skum energi.
Vi hade bubbel som fick oss att skratta.
-Läget? -Hej.
-Läget?
Hejsan.
Schmidt och Cece bad oss att måla deras hus.
-Måla vårt hus? -Måla huset.
Kommer ni ihåg? Det är något vi alla fyra kan göra.
För vi vill...
Måla huset, ja.
Ja. Fast större delen av vårt hus är redan målat.
Vi ville att vår bästa vän skulle göra klart det.
Inte proffs.
Som om vårt hus vore en träkoja i en baseball-film.
Jag har aldrig gjort det förut, men...
Det låter som ett ja.
Tusan. Jag kom precis på. Jag kan inte komma.
Vad synd.
-Chockerande. -Tusan.
Men ni vet...
Läget, Rödluvan?
Jag trodde att du skulle prata med Reagan.
Jag försökte, men hon har pratat i telefon hela dagen
som en farfar som har missat sitt paket.
Vad gör jag?
Tack. Vi kommer.
Jag vet att förläggaren nekade din bok
och de kan dra åt helvete.
Efter att du har slagit dem till döds med staven som jag har kvar, konstigt nog.
För du behöver ingen förläggare.
Du behöver en flickvän som hittade en bokaffär som kan sälja Pepperwood.
Allvarligt?
Otroligt!
Jag har ringt hela dagen och har äntligen hittat en.
-Reagan räddade dagen! -Du är otrolig.
Vi behöver bara 30 kopior av boken.
Vi kan göra dem. Det kommer bli svårt, men vi kan.
Vi kan göra dem själva.
Fantastiskt. Vi behöver dem ikväll för hans stora uppläsning ikväll.
Ursäkta, sa du "stora uppläsning ikväll?"
-Ja. -Det låter offentligt.
Han måste göra en uppläsning för att sälja boken. Är det illa?
"Är det illa?" Nej det är bra. Jag ska...
Jag ska läsa ikväll, framför människor.
Jag får läsa för en grupp människor som kommer att döma...
Det är inte dåligt, det är bra.
Det här är en till sak som gör Nick upprörd.
Han springer iallafall inte.
Ska jag läsa framför människor?
Du vill att jag ska läsa inför levande människor
som är där för att höra mig läsa.
Och hur ska jag veta vad jag ska läsa?
-Du ska läsa din bok. -Jag läser min bok.
Bra. Jag mår bra, oroa er inte.
Det känns som att mitt hjärta pumpar ut kokhett toalettvatten.
En sån detaljerad beskrivning kommer att imponera på publiken.
Publiken. Jag hade precis glömt publiken och nu kom jag ihåg.
Jag kan inte göra det.
Här är den. The Pepperwood Chronicles.
Jag har gjort en prototyp.
Den ser fantastisk ut.
-Det ser jättebra ut. -Hur gjorde du det?
Det är mellan mig och min hobbyvagn.
-Jag skrev dig. -Du.
-Hur mår han? -Inte bra.
Ska jag vara ärlig, kommer jag snart att bli tokig.
Nu är jag tokig.
Undrar jag ibland om du är en robot? Ja.
Jag gjorde dig!
Du är en del av mig.
När Nick blir såhär måste han hållas sysselsatt.
Tur att vi har flera ton böcker att göra.
-Det har mitt namn. -Bokdags!
Kom, mina små Gutenbergs.
Nu kör vi.
Kan jag få låna dina kaktushandskar, Jess?
Göra böcker, va?
Butterfly in the sky
I can fly twice as high
Take a look
It's in a book
Du kan resten.
Lägg dem där.
Du vill inte vara med på ett konstprojekt? Mår du bra?
Ja. Nej, jag...
Reagan är lite osäker på
att vara där för Nick. Jag vill att hon gör det här.
-Jag är stolt över dig. -Tack.
Det är nu du ger mig dina kaktushandskar.
Det här är lugnande.
Du är en naturbegåvning.
Hon är hemsk. Hon förstör vårt sovrum.
Det är som att hon täcker sina känslor mot sin vilja.
Det finns ett par slitna delar, men det är vad man har affischer till.
Lugna dig. Vi kan fixa det senare.
Vi måste hålla henne här för Winston.
Eftersom vi gör detta, måste jag säga
att jag inte gillar färgen i ert badrum.
Vet du vad? Nu när jag tänker på det,
inte jag heller.
-Vi gör det härnäst. -Toppen.
Det är en specialbeställd grönblå färg.
Det är bara färg.
-Det är inte bara färg. -Hörrni.
Jag älskar visk-bråk, men jag borde gå.
Nej, du kan inte gå.
-Varför inte? -Vi kan inte vara ensamma.
-För att? -För att...
För att...
Vi har äktenskapsproblem.
Det är en hemlighet!
Vilket är en del av vårt problem. Hon pratar för mycket.
Men hon ser bra ut.
Vilket också är ett problem. Jag objektifierar henne.
Jag visste att något var fel.
Alla säger, "De är så perfekta" och jag sa, "Nej.
Det är något väldigt fel med deras relation."
Var är Reagan, Nick?
Hon hämtar mer lim. Det tog slut.
Hur många gjorde ni?
Jag tror att vi gjorde fel.
Det ser inte rätt ut.
Du ska läsa om tre timmar.
Nu gör vi några böcker. Jag tror att jag har
jättebra lim i min icke-mobila hobbyvagn.
-Ska du hjälpa mig? -Ja.
Nu kör vi.
Det här limmet är toppen.
Det luktar gott också.
Ja.
Jag älskar lukten av nya böcker.
Jag med.
Sprillans nya böcker!
Kan jag säga något? Jag mår toppen just nu.
Jag mår jättebra. Jag är väldigt säker.
-Jag är redo för läsningen. -Du kommer att vara grym.
Jag kommer att läsa boken på två minuter.
Du kommer storma in där och...
-Vad? -Vad?
Jag känner mig--
De kommer att säga, "Ja, vi älskar den här boken."
Och de kommer att köpa varenda kopia och du måste göra fler.
-Så kommer det att bli. -Ser ditt hår alltid ut sådär?
-Ja. -Har du brunt hår?
-Absolut. -Varför sa du inget?
Det är en hemlis.
Kolla. Jag ska föda den här boken.
Kolla, en bebis-bok.
Grattis, det är en paperback.
-Hej, hörrni. -Reagan!
-Reagan!
Reagan!
Förlåt att det tog tid. Jag var fast
bakom en kvinna i hobbyaffären som köpte
700 knappar som kostade olika mycket.
-Jag skulle hälsa till dig. -Hej.
Och jag köpte en ny tröja åt dig, Nick.
Vad snällt.
Vad är det som luktar?
Vi har gjort ett bibliotek.
Är det limmet?
Det är från min privata samling.
Det är starkt.
-Ni är så höga. -Hur vågar du?
-Jag är inte alls hög.
Du är hög.
Det står att man ska använda den på ett öppet fält.
En bakgård är för liten, står det.
-Du är en bakgård. -Kul.
Jag tror att jag borde ställa in uppläsningen.
Aldrig! Jag är på. Jag kan göra uppläsningen.
Låt mig knäppa skjortan.
Problemet med den här författartröjan är att den är gjord av honung.
-Den är inte... -Den är för klibbig.
-Det är klister på... -Den är gjord av honung.
Jag ställer in det. Du kan inte läsa såhär.
Nej, ställ inte in uppläsningen.
Du har jobbat så hårt för det här.
Jag har en ryggsäck full med Pepperwoods, och jag är redo.
Jag kommer, Jess. Jag sitter fram, Reagan!
Drar du? Jag känner det inte.
Låt mig ta dina ben.
Dra henne inte.
Var är du, Winston?
Det här blir bara konstigare och konstigare.
Jag är i maskeradaffären och förbereder mig för mitt frieri.
En maskeradaffär?
Ni kommer att förstå.
Lyssna. När jag sms:ar, ska ni ta Aly till Malibu, okej?
Jag vill inte att vi två ska köra tillbaka i två bilar.
Och jag vill hångla vid rött ljus.
Hur lång tid kommer det att ta?
Det är viktigt för mig. Jag kommer sabba ditt liv om du förstör detta.
-Nej, Winston. -Okej, hej då.
Nej, nej...
Vi har så många äktenskapsproblem.
Min älskling älskar sötsaker.
Häromdagen åt hon en hel tallrik med kakor.
Verkligen roffade åt sig.
Det galnaste jag har sett.
Hon skriker på mig jämt och...
Det var en gång då hon välte ett helt bord.
Han spelade bort en hel lön.
Åh, nej.
Det är ponnyerna. Jag är beroende.
Okej, okej.
Det är sant. Alla pengar han vinner på spel
kör han upp i näsan.
-Det är kokain. -Jag älskar kokain.
Jag känner mig odödlig när jag tar det.
Det här verkar som något skumt förspel.
-Jag drar. -Nej, vänta, Aly.
Lämna mig inte med det här galna monstret.
Vill du se ett galet monster?
Jag ska visa henne!
Nu börjas det.
-Japp! -Tusan.
Välter bord.
-Okej. -Vänta, Aly. Gå inte!
-Hon hör hemma på mentalsjukhus. -Vad?
Jag vet vad ni gör.
Ni försöker att distrahera mig
från något som Winston planerar.
Nej, Aly.
Ett skämt, kanske?
Ett spratt?
Om det är ett skämt, säg att jag hade på mig dåliga underkläder.
-Det är ett skämt. -Skämtmästaren slår till igen.
Det är vad det är.
Det är ett skämt.
Winston.
"Sitter fast i Malibu."
Då får vi detta överstökat.
-Winston. -Japp.
De goda nyheterna är att jag känner mig nykter.
De dåliga nyheterna är att jag kan vara för nykter.
Jag har också nyktrat till.
-Toppen. -Varför är mina ögon så klara?
Jag kan läsa allt.
Vad betyder det?
Herregud. En hemlig värld.
Jag tror inte att hon är nykter.
Okej, hej.
Tack för att ni kom till er lokala bokaffär.
En snabb påminnelse, vi är döende. Snälla köp något.
Jag kände mig säker förut, men det börjar försvinna.
Jag kanske måste lukta lite mer.
-Nej. -Bara lite.
Kommer det här bli ett problem? Ta dig samman.
Vänligen välkomna Nick Miller,
författaren till The Pepperwood Chronicles.
-Varsågod. -Nick.
Gå, de kallade på...
Vilken underbar dag. En snabb påminnelse, vi är döende.
Jag skrev det här. Varenda ord.
Allt det här. Det är mitt jobb, inte ert.
Det är ingen tävling.
Om ni kan sluta titta på mig, så hade det varit bra.
Skulle ni kunna sluta era ögon
som att ni var på nån show
eller ombads att sluta ögonen. Tack.
Kan du titta ned, sir?
Nick.
Alla dessa är till salu.
Vad är det? Jag kommer!
Oroa er inte för mig. Jag bor här nu.
Vad ska vi göra? Vad är planen?
Det hjälper om man matar honom först.
Har du något kött?
Eller nötter.
Varför skulle jag gå till en bokaffär med kött och nötter i väskan?
-Okej, karameller. -Jag har inte det.
Säg att du tror på honom och att han kan göra det här.
Jag är inte bra på detta.
Vad skulle du säga, om du var jag, Jess?
Jag skulle säga...
"Nick, du är en av de mest otroliga människor jag träffat.
Alla här har sån tur att få höra din bok,
för det är en del av dig.
Och om du misslyckas, påverkar inte det hur otrolig du är.
Oavsett vad som händer här,
kommer jag alltid att älska dig."
Eller något sånt.
Jag tror att jag blir tårögd.
-Jag ska säga det. -Okej.
Hej, Nick.
Vad gör du?
Jag hänger här lite, tar en paus.
Njuter av stunden.
Nej, du är... Du är otrolig
och du... Är en speciell pojke.
Du vet... Du är...
Väldigt speciell, det är vad jag försöker att säga.
Låt mig börja om.
Nick,
jag tror på dig.
Det här är grymt. Skrev han det här?
Ja, det gjorde han.
Han utstrålar en viss sorgsenhet.
Jag vet vad du menar.
Han rör sig.
Förlåt. Det var konstigt.
"Solen värmde Pepperwoods rygg
på vägen till St. Charles spårvagn.
Föraren gav tillbaka hans bruna papperspåse.
Utan att behöva öppna den, visste Pepperwood innehållet.
Blodtäckta..."
Han är så drömlik.
Ditt liv kommer att bli svårt.
Vad händer, Bishop?
-Behöver du extra hjälpa? -Jag har redan något extra.
En extra kaktus.
Herregud!
Jag planterade den på dess perfekta plats.
Kaktusen är vanlig,
men inte sällskapet.
-Hej, snygging. -Det är perfekt.
Kom.
-Vi borde låta dem vara. -Du har rätt.
-Han gör det. -Herregud.
Han är på ett knä. Nu kör vi.
-Det händer. -Nu kör vi.
Han knyter skorna. Falskt alarm.
Nu kommer det.
Det händer. Det är en ring.
Jag tror inte att det är en ring.
Gav han henne vingummi?
Där är det!
Den andra skon?
Detta är varför jag alltid gör en dubbelknut på hans skor.
Sluta fråga frågor. Vem vet? Det är...
-Deras dag. -Vad är det här?
Ni kan åka nu.
Självklart. Du vill vara ensam när du frågar frågan.
-Förstått. -Vänta, vad?
Vi är så glada för er.
Trodde ni att jag skulle fria idag? Nej!
Vad löjligt.
Vadå inte idag?
Detta är bara fas ett.
Av 20.
-Vad? -Vad?
Ja.
Gick vi igenom allt det här för en kaktus-picknick utan frieri?
För tusan, Winston!
Min flickvän förtjänar det bästa frieriet någonsin, okej?
Och det kan inte snabbas på.
Det är faktiskt rart.
Väldigt rart. Hör här.
Ska jag kasta dig från klippan ned i havet?
-Okej. -Oroa dig inte.
Under de kommande 20 veckorna kommer jag bara behöva
er hjälp med faserna med udda nummer.
De kommer att vara ett par underfaser, såklart.
Jag gör inga underfaser.
Tänk på dem som små, irriterande, uttänkta faser.
Han tänjer verkligen på gränsen.
Tack för er hjälp. En fas klar.
Boopa honom inte.
Bara en. Jag önskar att vi hade sålt en.
Du var toppen.
Jag vill presentera dig för ditt största fan.
Jag tyckte verkligen om vad du skrev och att få höra det
och karaktärerna var bra och du ser bra ut.
-Jag vill ha allt. -Tona ned det lite.
Jag tror att Mariah vill köpa ett exemplar.
-Vill du köpa en? -Ja.
Hur mycket har du?
En dollar.
Priset var 12.95.
Jag kan godkänna en dollar.
En dollar blir bra.
Bra. Autografen är gratis med dollarn.
-Varsågod. -Tack.
Läs inte allt på en gång.
-Mår du bra, Nick? -Ja.
-Jag är bara orolig över-- -Skjulscenen!
-Skjulscenen. -Jag kommer inte ihåg den.
Kommer du inte ihåg skjulscenen?
Jag kommer inte ihåg.
Det är en väldigt detaljerad, sexuell scen.
-Det är inte bra. -Otroligt sexuell.
Vem bryr sig? Min första försäljning!
-Grattis! -Du gjorde det!
-Hurra, Nick! -Hurra, mig!
Översatt av: Victor Ollén