Jag behöver det. Det är en stor dag på jobbet idag.
Jag behöver det mer. Jag måste göra muffins innan jobbet.
Vad? Varför?
För det är till min "luncha med din rektor"-kampanj.
Att vara rektor är toppen,
men till skillnad från mitt förra jobb är jag nu den som sätter stopp för allt.
Jag är chefen och barnen kan känna stanken av chefen
över mig. Det lät konstigt.
Allt jag säger är
att jag plötsligt inte har en relation till barnen.
Jag hoppas att dessa muffins ska göra mig mer mänsklig för dem.
Jag förtjänar kaffet.
Jag är äntligen chef för marknadsföringen på Astrat.
Idag får jag anställa en assistent.
Jag ska vara tuff, men jag tänker inte skrika.
-Det är inte konstruktivt, det är elakt. -Kaffe.
Dricker du kaffet kommer jag att hälla ditt blod på marken.
Kommer du hälla mitt blod på marken?
Jag hugger dig!
Jag har en del dag framför mig av skrivande
och det kräver en fjärde kopp kaffe.
Vad ska min whisky annars simma i?
Du behandlar ditt hjärta som en baseballspelares handske.
Hallå, jag är den som packar för vår flytt idag,
så jag behöver kaffet.
-Nej, nej. -Jag behöver en kopp kaffe.
Nu räcker det. Vad gör du här, Winston?
Nu räcker det!
Ni sliter varandra i stycken. Över vad?
Kaffe? Kom igen.
Ni har redan energin.
Och det är Herrens ljus.
Det här är bara djävulens vatten.
-Jag skojar bara. -Winston!
Winston!
Jag kommer att hugga dig i urinblåsan, Winston.
Nu räcker det med huggandet.
Idag är dagen då allt vänder om.
-Hej. -Förlåt att jag slog dig, Jess.
Jag menade det inte.
Jag använder magnetiska ord för att komma över min författarkramp.
Det fungerar inte.
Jag har redan vikt mina tröjor och onanerat sex gånger
och jag börjar få slut på saker att göra.
Det går bara inte. The Pepperwood Chronicles
sålde över 30 kopior.
Klagar vi över bra saker nu?
Min publik kräver en uppföljare
och jag kan inte svika stuvarna,
dessa bogserbåtsarbetare, alla som jobbar på fyrar.
Tror du att din publik består av...
Arbetarklassen som jobbar nätter på Maines kust?
Jag tror inte det, Jess. Jag vet det.
Du är väldigt begåvad, Nick.
Du kan göra det här, och du har nyckeln.
Och nyckeln är...
-Jag måste gå. -Är vadå?
Vadå, Jess?
Vad har vi här?
"Doft. Bajs."
Varför finns det en magnet där det står "bajs"?
Lita på processen.
-Tack för att du hjälper mig packa. -Inga problem.
Det kan vara vår sista chans att busa.
Börja inte med sista-chansen-bus.
-Börja inte. -Då börjar jag.
-Jag har redan börjat. -Jag började det inte.
Jag kan inte göra det hela dan.
Vi kom överens. Låt oss bara packa. Okej? Bra.
-Var har du varit, Ferguson? -Vad?
När du lämnar huset, tar man alltid med sig sin mobil.
Tack för att du tog min katt.
Kom, Sweatshirt. Det finns lite sushi kvar mellan mina tår.
Det här är Winstons katt, Ferguson.
Sweatshirt kom in genom dörren för ett år sedan.
Och han kommer och går som han vill,
men han älskar sin mamma och hennes mjölk. Ja, det gör han.
-Jag är hans hem. -Verkligen?
Varför har jag då en bild på Ferguson på min telefon?
Jaså? Varför har jag då en bild på Sweatshirt på min tröja?
Tusan.
Har du två familjer, Ferguson? Din lilla fuling.
Jag är ledsen.
Jag är Winston. Det här är Cece.
Jag heter Gil, som mansnamnet men för mig.
Cornell, magna cum laude,
två års erfarenhet av assisterande.
Snyggt. Är det här papp?
-Ja. -Imponerande.
Gör mig en tjänst. Kan du knyta upp din slips?
Det är en clip-on.
Jag vet. Tack. Du hittar ut själv.
Nästa.
Hallå, sir.
-Hej. -Jag heter Jeremy.
Tack.
Låt mig ge dig ett scenario.
Vi får Bronco Blue Jeans-kontot och sätter in Brett Favre som dess ansikte.
Du får samtal från en nyfiken maitre d'.
Det verkar som att Brett har setts
på Ritz-Carlton, ätandes en sallad, iklädd en smoking.
Paparazzi är på väg.
Du springer in för att varna. Du hittar mig död. Vad gör du?
Jag hittar en bar nära Ritz-Carlton,
jag lämnar ett par använda Bronco Blue Jeans i mr Favres storlek
och en T-shirt med gräsfläckar på badrumsgolvet.
Jag hyr en traktor, kör i den i Ritz-Carltons pool.
Medan personalen är distraherad, kuvar jag mr Favre,
ser honom i ögonen och ber honom att repetera efter mig:
"Jag blev full medan jag spelade fotboll och jag kommer inte ihåg något.
Jag hade aldrig klätt mig i en smoking,
köpt en traktor ned i en pool eller ätit en sallad.
Och jag hade aldrig lämnat mina Bronco Blue Jeans bakom."
-Och maitre d'? -Jag hyrde en traktor i hans namn.
Nästa samtal han gör är från polisstationen.
Välkommen till Astrat.
Muffin? De är hemmagjorda.
Blåbär. Se upp, rektorn kommer.
Jag skojar bara. Muffin?
Kallar du mig "muffin" eller ger du mig en?
Det spelar ingen roll, nej tack.
-Jag tror att Bayou Sue skickade ett brev. -Ja.
Förlåt, vad sa du?
Förlåt. Har vi problem?
Nej, jag... Sa du "Bayou Sue"?
Hon är en karaktär i en bok som vi älskar.
Pepperwood Chronicles.
Du hade nog inte vetat något om det.
Jag lade kopior i biblioteket.
Bibliotekarien trodde inte att det skulle ge något.
Jag kan inte vänta på att säga hur fel hon hade.
-Vad snällt. -Prata med tjejerna.
De älskar Pepperwood.
Jag har inte tid. Jag är bara på sida två
och sida ett är en tillägnelse till Winston.
Ungarna brukade älska vice-rektor Jess
och nu vill de inte ha något med rektor Jess att göra.
Det är som att jag lever i min egna, underbara skugga.
Du kanske kan få idéer från din publik.
Det är männen som byggde detta stora land.
Dina elever kommer aldrig förstå
att Pepperwood bara är en New Orleans-historia
om en kille som slåss med sin inre alligator.
-Kan du göra det för mig? -Ja, jag kan göra det för dig.
Varför sa du inte...
Jag är glad över resultatet,
men du oroade mig där.
Som ni kan se, har jag behandlat Ferguson väl, okej.
Organisk kattsand, jag har ett litet piano,
ett litet, litet löpband,
och här borta har vi par-yoga.
Fiskbullar. Det förklarar varför han är lös i magen,
vilket jag dokumenterar på molnet.
Kollar du hans bajs?
Kollar du bara hårbollar och inget mer?
Ferguson är lycklig här, han har människor som gillar honom...
Börja inte, Cece.
...och har hjälpt honom att bli den katt han är.
Det är inte rätt tid.
-Det är sant. -Det är inte rätt tid.
Vad händer?
Jag måste bara andas lite.
Låt mig förklara något.
Ferguson är min katt. Jag hittade honom först.
Du må ha hittat Ferguson, men Sweatshirt hittade mig.
Vill du spela svår? Hur låter det här?
Vi löser detta som vi gör på gatan.
-Katt-kall. -Vad?
-Vi låter Ferguson bestämma. -Ja.
Vi låter beslutet ligga i hans små tassar.
Som är nu väldigt starka tack vare hans nya mini-vikter.
Inga problem.
Okej, Pepperheads, gör er redo för en upplevelse ni kommer att minnas,
som jag hoppas att ni kommer att berätta om på era bröllop,
som jag också kommer vara på.
Er favorit rektor/vän, Jessica Day, ger er:
er favoritförfattare, Nick Miller.
Nej, nej, sluta.
Nu får vi det här överstökat.
Nu pratar vi om boken som ni säkert inte förstår
för den skrevs inte för er eller för er ålder. Varsågod.
-Kyssandet. -Romansen.
-Hörrni.
Pepperwood's handlar om mer än bara romansen.
Det handlar om livet, raser,
sexualiseringen av det amerikanska handvapnet.
Tyst.
Det handlar om hans förhållande till rättvisan.
Men romansen är otrolig.
Jag förstår att det inte spelar roll om jag är gay eller straight. Jag är jag.
Fick du det från min bok? Det är positivt.
Tror du att det är på grund av gay-hunden?
Det jag respekterar är
att det aldrig sägs att han är en gay-hund.
Det är underförstått.
Det är ganska coolt.
-Du skriver en kvinnas behov så väl. -Tack.
Det är väl okej att säga?
Ja, Ramona, jag är precis som du. Jag är din rektor-vän.
Jag gillar att sätta på mig rullskridskorna och tänka.
Kan jag fråga er om scenen i fiskbårhuset?
-Det var mitt favoritkapitel. -Mitt med.
-Jag läste det fem gånger. -Jag med.
-Vad? -Jag var vaken hela natten.
Det var ett sånt bra kapitel.
-Tack. -Inga problem.
Varför viskade du det?
Jag ska bara ta en kaffe, Jeremy, sedan...
Mörkrostat, sojamjölk, 71 grader.
-Hur var er lunch, sir? -En besvikelse.
Ta min hemgjorda bucatini jag gjort till mig själv.
Tack, Jeremy.
Jag får inga e-mejls på min...
Jag fick precis ett mejl på min telefon. Det är från dig.
Ämne: Din e-mejl fungerar nu.
Jag ska njuta av den här bucatinin
-och organisera Peterson-kontot. -Det är redan gjort.
Är det?
-Jag antar att jag ska... -Njut av er lunch.
Ja.
Så ni säger att Lady Diamante inte förstår
att det är Pepperwoods underkläder förrän 20 år senare.
Hon kanske aldrig förstår det.
Det skulle jag också säga. Du och jag, vi har rätt.
Det var otroligt.
Så många bra idéer.
Det känns som att The Pepperwood Chronicles
kan bli en hel serie.
Den heter ju faktiskt The Pepperwood Chronicles.
Jag antog att det skulle bli fler.
Jag kan inte tacka er nog.
Vi ses hemma.
Hemma? Bor ni tillsammans?
Ja, vi är rumskompisar.
Det här jobbet betalar inte så bra,
men det är kul att få hänga med coola människor som du.
Är ni riktiga vänner?
Vill ni bli chockade? Vi brukade dejta.
-Ja. -Herregud.
Vi var kära och allt. Ett tag.
Vi ses hemma. Det var galet. Vi ses, hörrni.
Du gick från att vara någorlunda cool,
till coolaste någonsin.
Jag vill inte skrämma er, men det betyder mycket.
-Gå på lektionen nu. -Vi måste ta en bild med RJ.
-Vad? RJ? -Rektor Jess.
Jag hade gärna velat gynna er kreativitet,
tycker jag att Rektor Jess eller Rektor Day...
Vi skippar lektionen.
Vi går till dramarummet och klär upp oss som gamla män.
-RJ bryr sig inte? -RJ bryr sig.
RJ bryr sig. Jag menar, er rektor bryr sig.
Ska vi skriva en rapport på Pepperwood?
Du är för rolig.
Jag var allvarlig om rapporten.
Gå inte ifrån mig. Eller gör det, gå härifrån.
Gå bara till vänster.
Peka mot mig för era vänner, skratta lite.
Fortsätt gå. Okej. Jag har tappat kontrollen.
Tusan! Jag måste till skolan, Nick.
Jag vet. Jag med.
Jag vill berätta för tjejerna om min Pepperwood-uppföljare.
Den börjar med en grafisk beskrivning av hans födelse.
-Det är som en mörk Titta han snackar! -Nej, nej.
Du kommer inte till skolan. Du fick mig att verka för cool.
Tjejerna har berättat för hela skolan. Jag har ingen makt kvar.
Det här är mitt kontor.
Jag blev också inbjuden.
Tjejerna bad mig att vara DJ på deras fest.
-De kallade mig DJ RJ. -De älskar dig.
-Är inte det vad du ville? -Det är en svår balans.
Jag vill inte att vara sträng, men de måste lyssna.
Tjejerna har såna bra idéer.
Jag måste sätta ett stopp för det här.
Det är vad jag menar.
De la till mig i en kedjemejl om vem som har den finaste rumpan på skolan.
-Och? -Det är syster Mike.
Intressant.
Om den alltid ska vara tom,
tycker jag att vi fyller den med guldfiskar.
Så dramatisk.
Jeremy sms:ade mig. Han lämnade en iskaffe i kylen.
Det är som att han läser mina tankar.
Det är också som att han är i vårt kök när vi sover.
Kan jag hjälpa dig packa?
Jeremy har gjort allt här.
Jag packar inte. Jag hänger bara med Winston.
Jag är så uttråkad, Cece. Snälla, jag är desperat.
Gör ni ett sånt där busstreck?
Jag kan vara med på det.
Jag tror att det heter "busstreck", sir.
Tack, det räcker, Jeremy.
Jag uppskattar det. Det var allt.
Tack.
-Sa du något? -Jeremy!
Det räcker! Jösses.
Jag ville ha en assistent som visste alla mina behov,
så jag slapp skrika, men nu skriker jag
för jag har en assistent som vet alla mina behov
och jag kan inte andas.
Jobbet är inte allt.
Träffa en tjej eller man.
Jag vet inte vad du gillar. Du är svår att läsa av, sexuellt.
Det är allt, Jeremy. Tack.
Förlåt, sir.
-Ferguson. -Fergussy.
-Ferguson! -Fergie!
Sweatshirt!
Så ja.
Kommer du ihåg allt kul vi har haft?
Så kul.
Tänk de gångerna vi hade samma tröja?
Specialgjorda tröjor.
-Årets pappa. -Kom, Sweatshirt.
Kommer du ihåg när vi åt majonnäs tills vi storknade?
Eller när vi körde till flygplatsen och kysstes
-medan vi såg planen lyfta? -Ni gjorde vad?
-Kommer du ihåg? -Hon rör sig.
Om du rör dig, rör vi oss också.
-Vi kommer närmare. -Sweatshirt.
Ferguson.
-Vad gör hon? -Jag vet inte.
Någon har krabba i fickan.
-Vad galet. -Time out.
Det är helt galet. Ursäkta...
Fuskare.
Det är från en sallad jag åt tidigare
och den måste ha ramlat i min ficka.
Hur kunde du, Cece?
Det är bara...
Det här blir vårt sista bus innan jag åker.
och jag ville inte att Ferguson också lämnar dig.
Bara för vi inte bor tillsammans
betyder inte att man inte bryr sig om någon,
för att bry sig, det är ett riktigt bus.
Herregud, han valde.
Ser du?
Krabban betydde inget.
Fergie valde. Stick!
Kom hit, kompis.
Det som är gjort är gjort. Han är er.
Adjö Sweat...
Adjö, Ferguson.
Tycker ni att det är coolt eller konstigt
om Pepperwood hade ett träben. Vad säger vi om det?
Det gör honom nog för sårbar.
Jag ser det inte så.
Jag tycker att... Okej, inget träben.
Ursäkta, det är en samling...
Vad pågår här, Nick?
RJ är här.
-Mitt kontor. Nu! -RJ kommer skälla ut någon.
-Du ligger mest risigt till. -De började!
Jag har inte ens...
Du hade ett möte med eleverna,
du har tofflor på dig på skolan.
Tofflor.
Du parkerade på vaktmästaren Margies plats.
JESSICA DAY REKTOR
Hon är förbannad och hon är inte liten.
-Det är en grusväg. -Och ni, mina damer.
Ni struntade i samlingen för Pepperwood.
-Vad är grejen, RJ? -Du är lite av en satmara.
Det här är oacceptabelt.
Jag vill inte vara er fiende,
men jag behöver inte vara er vän.
Ni får inte skriva
till era internationella brevvänner på en månad.
Ni får inte jobba på torpen.
Två veckor avstängning från freestyle-poesin.
Och jag ringer era föräldrar.
Sprid det:
Rektor Day har lekt slut. Ut med er.
De jobbar fort.
När tog de den här bilden?
Förutom hornen,
så är det en bra bild på dig.
Sant.
Förlåt att jag skrek på dig.
Sanningen är att jag var precis som dig i din ålder.
Jag var hungrig, jag jobbade 22 timmar om dagen,
en gång fyra dagar i sträck utan vatten.
Och jag önskar att någon hade tagit mig åt sidan och sagt
att det fanns ett annat sätt.
Hade du lyssnat?
-Antagligen inte. -Inte jag heller, i så fall.
Du pratar inte med Jeremy just nu.
-Vem pratar jag med? -Ditt yngre själv,
som säger åt dig att utnyttja din nya, super-coola assistent
så du kan nå nästa våning,
och nästa, och nästa...
Och nu är vi på toppen.
Jag gillar den här sidan på dig, Jeremy. Låt oss fortsätta vara hungriga.
Jag ska gå in och jobba på McCormick-presentationen.
Jag är faktiskt hungrig. Låt oss beställa mat.
Redan gjort.
Tack.
Jag vill göra det.
-Lugna dig lite. -Ja.
Om ni är här för att klaga på er bestraffning
så gör det inte. Mitt val är gjort.
Vi undrade om vi kunde få sitta med dig en stund.
Visst.
Förlåt att vi inte har visat respekt, rektor Day.
Jag uppskattar det.
Om någon vill ha en muffin, så har jag en extra.
Här. Vi har ett presentkort åt dig från ett café.
Det är nära din väg till skolan.
Det behövdes inte. Tack.
Vi vet att du har många rumskompisar,
och vissa av dem är otroliga författare som jobbar hemifrån
och skapar jättebra böcker.
Men de kan göra sitt egna kaffe.
Det här känner jag igen.
Vi har byttersta respekt för dig.
Sa du "byttersta"?
-Bra. -Nick.
Jag tycker inte om att du har kontakt med mina elever.
Med det sagt, tack för att du fick dem att göra det.
Jag vet inte vad du pratar om.
"Byttersta". Det finns bara en person som säger "byttersta."
-Det heter "yttersta." -"Yttersta"?
-Yttersta. -Vi tycker olika.
Men de goda nyheterna är att jag kan skriva igen
och det är tack vare dig.
Du hjälper mig alltid, Jess. Till det byttersta.
Jag försäkrar dig, det är yttersta.
-Yt-tersta? -Kom igen.
-Du är en författare. -Det är "byt", "byt upp dig,"
inte "yt upp dig." Jag försäkrar dig.
-Okej, raring. -Du sa inte,
"Tack för att du fick dem till 'ytan." Jag hade skrattat ut dig.
Vad är en "'yt"?
Ferguson är ledsen.
Säger du att det här är en annan känsla
än den vi har sett de senaste tre åren?
En far vet. Han saknar Gil.
Det hade varit fel av mig att ta bort en del av hans hjärta.
Jag har redan tagit hans testiklar.
Hur som helst, låt mig...
Gil, låt oss dela på katt-vårdnaden. -W
Jag är stolt.
Du behöver inte nyckeln jag gav dig.
Dörren är alltid öppen.
Du kommer väl inte att lämna dörren öppen hela tiden?
Han kommer tillbaka.
Vad i...
-Jeremy. -Han kom tillbaka.
Vad gör den här mannen här?
Låt mig presentera mig.
Jag heter Jeremy, jag är assistent
till er man och min chef, mr Schmidt.
Är du den som ringde och frågade om min blodtyp?
Han är noga. Han behöver allas blodtyper.
-Det är jättekonstigt. -Du får inte min.
-Aldrig. -Vi har olika kaffebeställningar.
Man kan se vems som är vems baserat på karikatyrerna jag har ritat.
Detta är läskigt likt, och du har aldrig träffat oss.
-Hur gjorde du det? -Stämmer precis.
-Vad läskigt. -Det är ganska bra.
-Kommer han att gå? -Jag tror inte det.
Översatt av: Victor Ollén