Drömmen är över!
Säg adjö till Schmidts Välgörenhetsfond.
Jag vet inte vad det är, men är det därför
du har kastat glödlampor i garaget?
Det är orelaterat.
Det var fonden jag tänkte starta
för att ta Schmidt-märket till nästa nivå, men nu kan jag inte.
-Namnet är taget. -Vad?
Kolla här.
"Schmidts Välgörenhetsfond
etablerades 1948 av Cranston Schmidt
för att främja nakenhet i restauranger."
Cranston Schmidt och hans nakna servitörer!
Vad ska jag göra nu?
Hur kan jag visa alla att jag kan tjänar så mycket pengar
att jag kan kasta bort det på främlingar?
De kanske finns ett sätt för dig att lösa dina problem.
-Vad? -Du kan använda ditt första namn.
-Vad sa du? -Du är ingen skolpojke
som super på fester längre.
Du är en chef nu.
-Du är en höjdare. -Jag är en höjdare.
Jag fick aldrig vara med på fester,
för mycket retande som krävde en synlig penis.
-Älskling. -Gör det bara.
Vem bryr sig?
-Hur länge har du varit där? -Länge nog, Schmidt.
Vi har hållit igång kameran hela dagen.
Jag håller Jess sällskap medan hon är i Portland.
Igår såg jag på medan Cece läste.
Det låter kul, Jess. Kul för dig.
-Cece... -Jess behöver oss just nu.
Hon är fortfarande ledsen över Nick.
Jag är inte alls ledsen, jag är lugn!
-Jag lyser av glädje. -Hon ljuger!
-Hon är ett vrak. -Pappa!
Jag är på telefon!
Du är så pinsam.
Han återvinner burkar hela dagen bara.
Jag önskar att hans barnbrud kunde komma tillbaka från Denver
så han kan irritera någon annan!
Låt oss få dig ur huset.
-Visst. -Vad ska du göra?
Ska du sitta på soffan hela dagen? Din rumpa kommer att få ont.
Vi köper glass.
-Jag hatar glass, pappa! -Ingen hatar glass.
-Det är dumt. -Jag vill inte se det här.
-Det är så dumt. -Hej, Cece.
-Hej, Schmidt. Läget? -Prata inte med mina vänner!
-Är du uppe? -Du väckte mig.
Kan jag kolla något med dig som är väldigt personligt?
Nej. Jag måste sova. Jag jobbar nätter den här veckan.
-Som polis? -Nej, som prostituerad.
Ja, som polis. Kan du gå nu?
Jag är trött och behöver vila.
Jag måste berätta.
-Jag vill inte höra det. -Jag ska berätta.
-Jag svär. -Jag måste göra slut med Reagan,
-men jag vet inte hur. -För fan, Nick.
Nu är du inblandad.
Nu när du är inblandad, måste vi prata om det,
-för vi är partners i detta. -Vi är inte partners.
Det har inte funkat mellan mig och Reagan
och igår kväll nådde det gränsen.
Det är galet.
-Jag körde nedför... -Låter galet.
-Reagan. -Ja?
Vi har inte setts på hela dagen, vill du inte prata om vad som hänt?
Visst. Vad hände idag?
Jag såg en fiskmås i baksätet på en bil.
Kan vi ha sex nu?
Du fattar inte.
Låt oss få det överstökat.
Vad har det med mig att göra?
Jag hoppades att du kunde berätta hur jag ska göra slut.
Låtsas att du är vuxen och gör det.
-Ja. -Tåget har redan lämnat stationen.
Ju längre du väntar, desto värre blir det.
-Har tåget redan lämnat stationen? -Japp.
-Tack. -Inga problem.
Vakna. En fråga.
-Ursäkta mig. -Ja, Nick.
Ser det här ut som ett monsters rövhål?
-Lite, ja. -Ja. Usch.
Vad pågår, Schmidt?
Har du problem att beställa från den jamaicanska restaurangen igen?
Hur många gånger måste jag berätta,
att beställa med deras dialekt är rasistiskt?
Det är dags för mig att lansera mitt egna märke.
-Tänker du inte vända dig om? -Inte än.
Det här märket ska bli mitt arv.
Och därför behöver jag dig.
-Du tajmade det rätt. -Jag ska börja använda mitt förnamn.
Det är nog en dum idé.
Jag har inget val! När jag föddes gav mina föräldrar mig ett namn.
Gör det inte, Schmidt.
Det kommer bara att bli smärtsamt.
Det är namnet jag har kallats under hela mitt liv och...
Jag vill ha det tillbaka.
WINSTON SCHMIDT
Visst är det här kul? Kommer du ihåg hur vi gick hit hela tiden?
-Varje gång du vann en tennismatch. -Det var din andra dotter.
Ja. Du... Du var alltid med i en uppsättning av Annie.
Men du var aldrig Annie.
Priscilla, kom hit. Du ska få träffa min dotter, Jessica.
Kommer du ihåg att jag berättat om henne? Hon är den som inte spelar tennis.
Läraren från Hollywood.
Två rom- och russindesserter
och vad min dotter än vill ha.
Du...
-Hennes man ramlade nedför en trappa. -Vad?
Han bara fortsatte att ramla.
Det var hemskt. Han dog inte.
Men när han hörde att han hade blivit en internet-sensation,
tog han sitt liv.
Jag vet hur han mår.
Du är fortfarande upprörd över Nick. Du måste gå vidare.
Det är svårt. Du vet inte hur det är att vara ensam.
Jag vet hur det är.
-Ashley och jag gjorde slut. -Vad?
-Ja. -När?
För sex månader sedan.
Jag ville inte oroa dig.
Det är mitt jobb att oroa mig.
Var det 40 års-skillnaden?
Var du trött på att servitörerna frågade
om det var en pappa-dotter-middag?
Förlåt. Opassande.
Du sa att pillret säljer sig självt!
Låt mig fråga, är pillret medicin mot en spark i bollarna?
För du kommer att behöva det.
-Åh, nej. -Läget, Nick?
-Jag kan vänta. -Förlåt, säg.
Jag ville säga...
-Vad? -Jag har sagt vad jag ville säga.
Du sa inget.
Det känns som att vi är på ett tåg.
Vart ska vi?
-Vi ska till San Diego. -Vad?
Jag fick panik och bara sa det. Låt mig säga dig något.
-Din plan fungerade inte. -Det var inte min plan!
Du tog upp tåget, eller hur?
Och du fick mig att tänka. "San Diego"-delen är mitt fel.
-Jag tänker inte prata med dig om det här. -Vad gör vi nu?
Jag vet inte, Nick. Jag har aldrig varit med om en person
som försöker göra slut med någon,
men som istället bjuder dem på en semester vid stranden!
Jag gjorde det inte med vilja. Det känns som att du lurar mig.
-Det här är inte jag. -Vad ska jag göra?
Ska jag göra slut med henne i San Diego?
-Jag bryr mig inte just nu. -Varför? För att det är privat?
-Lev ditt liv. -För vädret är fint?
Och vad händer om det inte fungera?
Ska jag flytta till Mexiko och starta ett nytt liv?
-Ingen föreslår det. -Du är ett geni.
Tack, Aly. Jag visste att jag frågade rätt person.
-Jag gör det. -Det var det dummaste jag har hört
och jag känner att jag borde ringa San Diego och varna dem för dig,
men du verkar övertygad.
Om du lämnar mitt rum snabbare, så gör det.
-Tror du på Gud? -Jag tror på helvetet,
-för det är där jag är just nu. -Är det här helvetet?
-Ja! -Sluta lägga dig i, i så fall!
Det är vad jag försöker göra, men du drar in mig.
Åt helvete med dig! Vi ska till San Diego!
-Bra! -Bra!
-Gå! -Jag går! Säg ingenting.
Jag borde ha vetat från början. På vår smekmånad
simmade vi i havet och Ashley ser en haj som kommer emot oss.
Vet du vad hon gör? Hon puttar mig framför den
och säger, "Ät honom."
-Vad? -Det var en ledtråd.
Jag vill inte tänka på dig ensam i det stora huset.
Det gör inget. Jag har mina bilar.
-De får mig att stiga upp på morgonen. -Tänk om hon träffar någon ny?
-Nej. -Verkligen?
Pappa, vad hände med...
-Priscilla då? -Vad?
Kom igen.
Jag är gammal. Hon vill inte ha en gamling.
Jag har ett plåster på handen.
Inte fingret, handen. Det är något som gamla gör.
Priscilla.
Nej, nej.
Hej.
Jag undrade om du vill ta en kaffe
och prata om de lokala nyheterna med min pappa?
Verkligen, Bob? Vill du bjuda ut mig?
Ja.
Vi gör det. Jag har en ny jeansjacka som jag har velat använda.
Den är stentvättad.
Det var det sötaste jag någonsin har sett.
Fastän jag trodde att du var gift i morse.
Och du? Du måste gaskas upp.
Du gaskar upp mig. Du fick mig att resa mig från soffan.
Det är kul att vara ute.
-Ha så roligt, ni barn. -Okej, tack.
Det här var en överraskning. Vart ska vi gå?
Vart tycker du att vi ska gå?
Vi vet båda att det bara finns plats för en "Winston."
Och det var jobbigt att ta reda på.
Skolträffen, 2002.
-Jag är Winston! -Jag är Winston!
-Jag kan inte leva såhär.
Det finns bara en Winston.
Vi har försökt alla kombinationer.
"Feta Winston, Smala Winston," för förnedrande.
"Svarta Winston, Jude Winston," helt klart problematiskt.
-"Heta Winston, fula Winston..." -Nej.
Det förstörde nästan vår vänskap,
därför kom vi på "En Winston-regeln."
Ja, men de var arga tider.
Låt oss göra det till dubbla W.
Välkommen tillbaka, Winston.
Kul att vara tillbaka, Winston.
-San Diego. -Det underbara San Diego.
-Var ska vi bo? -Jag vet inte.
Vi kanske kan bo på det bästa hotellet i staden?
Du kanske stannar där,
jag kanske återvänder till L.A ikväll.
Ska jag stanna i San Diego och du åker tillbaka?
Vem vet vad som kan hända där nere?
Det är det roliga med resor som denna.
Du hade väl berättat om du tänkte mörda mig, va?
Nej, för då hade du varit beredd.
-Dummer. -Vad är det med dig?
-Vad det är med mig? -Ja.
Han som tar dig till San Diego?
-Södra Kaliforniens eget Paris. -Okej.
Du börjar bli knäpp. Jag är helt normal.
Du behöver en drink för att slappna av.
-Vad är det med dig? -Hämtar drinkar.
Nästa stopp, Anaheim.
Du skulle ha sett honom. Enda gången pappa blev så nervös
var när han inte visste var han skulle skriva ut sitt boardingkort.
-Konstigt att tro att han dejtar igen. -Vänta.
Vad är det? Det låter som att någon flyttar en tvättmaskin.
Herregud. Min pappa har sex.
Herregud. Lyssna på mig. Ut ur huset!
Ut ur huset!
Är det du, Jess?
Nej. Ja. Jag menar, nej, det är burkarna. Jag bara...
Gör klart det du höll på med. Nej, gör inte klart.
Jag menar, alla förtjänar att bli klara. Herregud!
Burkar!
Kan vi prata om det här?
Ett ögonblick, jag vill bara byta ut ljudet av din hud
slående mot någon annans med ljudet av krossandes metall.
Jag visste inte att du skulle vara hemma.
Jag trodde att du skulle vara ute hela dagen.
Och du skulle ut och ta en kaffe!
-Ligger du på första dejten? -Vi hade något.
Jag tror att jag är kär.
Herregud, jag behöver fler burkar.
Jag måste ha fler burkar.
Jag är en passionerad kille.
Vad gör du, pappa?
Du var snäll att hjälpa mig att gå vidare
och nu ska jag se om jag kan hitta någon åt dig.
Min bästa vän, Ray, hans son, John.
Han är lite tjock, men han tjänar bra.
Lägg ned visitkortshållaren, pappa.
Vi sitter inte i samma båt, okej?
Jag kan inte gå vidare, jag älskar honom.
Nick? Vad ser du i honom?
Han ser ut som den enda vita servitören på en kinesisk restaurang.
Det finns ingen logisk förklaring,
men jag kan inte rå för det. Jag älskar honom, mot min vilja.
Kom hit.
Ursäkta mig, pappa, jag måste till återvinningsstationen,
de stänger om en timme.
Från och med nu är jag Winston Schmidt och han är Winston Bishop.
Vi är båda Winstons.
Vänta, är ditt första namn Winston? Visste jag det?
Nej.
Jag har inte sovit på 36 timmar.
Du borde sova.
-Inte sant, Winston? -Absolut, Winston.
-Sova är viktigt. -Det är viktigast, Winston.
Det här är redan för mycket. Det var inte jobbigt i mitt huvud.
Varför kallar du inte dig själv "The Bish", Winston?
-Pratar du med mig? -Du vet att jag gör det.
-Jag visste att hon pratade med dig. -Visste du?
-Ja. -Jag märkte det inte.
-Vänta, varför är Winston... -Ja?
Varför måste min Winston byta namn?
Har du inte ett mellannamn, Schmidt?
Jag har ett mellannamn, Saint Marie.
-Jag kan inte ha det. -Vad roligt.
Hallå.
Vad gör du här?
Jag kunde inte göra slut med Reagan, så jag hoppade av tåget.
Problemet löst. Vad är det med er?
Varför visste inte jag om det här?
Jag vet inte, Schmidt, för du var inte här, antar jag.
Jag är Winston nu, jag använder mitt första namn igen.
Det kan inte vara två Winstons.
Det förstörde oss nästan.
Vänta, Nick. Kan vi gå tillbaka till
-att du hoppade av tåget? -Visst, lät det intressant?
Jag bryr mig inte om svaret, men jag måste nog fråga som
någon som upprätthåller lagen, var är Reagan?
Hon hoppade antagligen av på nästa stopp
och är på väg hit för att hämnas.
Problemet löst. Det var nog en överdrift.
De goda nyheterna är att jag inte behöver göra slut med henne
för hon kommer att göra slut med mig.
-Åh, Nick. -Vad är det för fel på dig?
Det är okej, Nick, ge Winston en kram.
-Här. -Här, Winston.
-Jag menade mig, Winston. -Jag är också Winston.
Reagan är på väg. Jag har för mycket att ta hand om,
för att ta hand om två Winstons.
Kan inte jag ha ett första namn för att du lämnade en kvinna på tåget?
Dra inte in mig i det här.
Jag kallar dig inte Winston, Schmidt.
Vad ska jag då kalla den riktiga Winston?
Jag bryr mig inte!
-Vill du ta en drink, Winston? -Visst.
Jag pratade med den Winston.
Efter drinken, vill du äta middag, Winston?
-Ja. -Nu pratade jag med den Winston.
-Jag kommer om du vill. -Jag är på.
Jag försöker att lista ut det här.
Tiden är slut. Ska vi äta eller inte?
De är båda den riktiga Winston, men den gamla Winston är nu The Bish.
Jag tänker inte kalla min fästman någonting.
Nej, det här får mig att må dåligt.
Vad?
Två Winstons kommer inte att fungera. Nick har rätt.
Du har varit Winston i 15 år. Nu är det min tur.
Du kommer aldrig att bli Winston.
-Vill du dansa? -Ja.
-Okej.
-Kom igen. -Kom igen.
-Vad händer?
Jag brukade leva själv. Jag hade parkering, jag var glad.
-Jag är Winston. -Nej, killar.
Det handlar inte om dig. Jag är Winston.
Tyst! Jag dödar dig!
Jag ska mörda dig.
Jag kan inte göra det här just nu. Jag har för mycket att tänka på!
-Jag är Winston. -Jag är Winston.
Alla Michael i världen lyckas leva med det här varje dag.
Släpp armen.
-Hallå. -Nick Miller här, är Jess där?
Hon är ute. Jag kan ta ett vad jag förmodar är ett idiotiskt meddelande?
Det är faktiskt privat.
Okej. Vi hörs.
Okej, jag berättar. Jag gör slut med Reagan.
Och det gick inte som planerat. Jag är i en dålig situation
och Jess har alltid sagt rätt saker och jag behöver henne.
Låt mig fråga dig en fråga.
Du är i ett hav med Jess.
En haj kommer emot er. Vad gör du?
-Vilket hav? -Jag vet inte, Medelhavet.
-Vad för haj? -Vad spelar det för roll?
Om det är en hammarhaj kittlar jag den bara mellan ögonen
och så har du en vän för livet.
Sen finns det tigerhajar, valhajar, trumpethajar,
vilket jag tror är en sak, om inte borde det vara det.
Det är en vanlig haj. Vet du vad, hej då.
Jag vet inte vad jag hade gjort
men om Jess var med hade vi klarat oss.
Hon har ett stort hjärta, som är både en kompass och ficklampa
och hon är den bästa person jag någonsin har träffat.
Besvarar det din fråga?
Ja.
Konstigt nog, ja.
Men jag accepterar inte din konstiga fråga.
För det är helt otänkbart.
-Nick. -Herregud, hon är här.
Nick.
Jag ser dig, Nicholas.
Hur var det i San Diego?
Reagan är i ditt rum och packar sina saker.
-Vad sa du till henne? -Jag sa ingenting.
Jag krälade fram under sängen, hon sa att det var över,
vilket känns logiskt och det här är nu min femte öl
på lika många minuter.
-Jag är imponerad. -Det borde du inte vara.
Jag drack nio öl på fem minuter en gång.
Jag hör ropet på hjälp, men jag menade att ni gjorde slut.
Du gjorde slut på relationen utan en konfrontation.
Och du fick som du ville.
Varför mår jag så uselt då?
Kanske för att din relation med Reagan
betydde något för dig och du gjorde slut som om den inte gjorde det.
Ja.
Förlåt att jag drog in dig i det här, Aly,
men jag är glad att du är här för vi har kommit varandra närmare.
Det här har varit en av de mest frustrerande dagarna i mitt liv.
Jag är utmattad, jag känner mig som en singelmamma i en mopp-reklam.
Välkommen till loftet.
Ska du på semester?
San Diego ska vara fint.
Jag ångrar det.
Förlåt att jag lämnade dig på tåget, Reagan.
Du förtjänar bättre.
Sanningen är att jag ville göra slut med dig, men jag visste inte hur.
Jag är inte arg längre, bara rädd för hur det måste vara
att vara i ditt huvud.
Jag är ledsen.
Det är ingen fara.
Jag har tänkt på att göra slut med dig ett tag nu.
Vi ville bara olika saker.
Jag är inte bra på farväl, Nick.
Inte jag heller.
Jag tror att jag ska stanna i garderoben en stund.
Hej då, Nick.
Hej då, Reagan.
Vad vill du?
Jag vill vara din vän.
Om du behöver namnet Winston för att nå det du vill,
då ska jag inte stå i vägen.
Du är en god vän.
Vad kan jag kalla dig?
Jag tänkte pröva Saint Marie.
Men sen tänkte jag, "Nej, det är ett tjejnamn."
Och sen tänkte jag på Two Shoes.
-Two Shoes? -Ja.
Men jag har mer än ett par av vissa skor,
så jag ska nog hålla mig till The Bish.
Kom här.
Tack, The Bish.
Tack, Winston.
Vet du vad? Kan du inte komma in...
Vilken konstig man.
-Jag älskar onsdagskvällar. -Och denna är ännu mer speciell.
För jag fick tillbaka mitt namn.
-Jag älskar dig, Cece. -Jag älskar dig så, Winston.
Herregud.
Jag gillar det inte!
Ta tillbaka ditt namn.
Jag vill inte ha det.
-Vad är fel med namnet Winston? -Det är hemskt. Ta tillbaka det.
Värsta namnet i världshistorien av namn.
Vad sa du om mitt namn?
Sluta. Jag bryr mig inte.
Kom igen.
PORTLAND ÅTERVINNING
Jess! Jag har försökt att nå dig.
-Jag pratade med Nick. -Vad?
Han ringde och sökte dig, och jag ser konstigt nog vad du ser i honom.
Det spelar ingen roll, han har en flickvän.
Han och Reagan har gjort slut.
Och vet du vad? Jag tror inte ens han vet om det,
men han älskar dig fortfarande.
Jag har dig.
Jag har din arm.
-Säg varsågod. -Jag ska bryta den.
Det är min arm!
Jag behöver den, jag menar det!
Där åker hon.
Till college.
Livets cirkel.
The Pepperwood Chronicles av Nick Miller
Det här är rätt.
Jag ska åka hem och berätta för Nick hur jag känner.
Jag är stolt över dig, älskling.
Tack, pappa.
Jag är stolt över dig med.
Du gökade in dig i detta, inte sant, Priscilla?
-Jag ville sitta fram. -Jag sa först.
Översatt av: Victor Ollén