ВАТАЖОК
Привіт.
-Ну ти як? Усе гаразд? -Так. Добре.
Гаразд. Зачини двері.
-Гаразд. Звичне питання: нікого нема? -Ні.
-Це тобі. -Дякую.
-Я швидко. -Гаразд.
Тут більше, ніж завжди.
-Ну то поверни зайве. -Ні.
Усе добре?
-Так. Добре. -Гаразд.
Скільки там?
Без питань, пам'ятаєш?
Але ж сховок у мене.
Ми так не домовлялися, еге ж?
-Без питань. -Гаразд.
Залишишся випити?
Не хочу все псувати.
Кірон скоро приїде. Гаразд?
-Ага. -Тож будь на місці.
Він буде десь за годину чи дві.
-Ну добре. -Гаразд, па-па.
-Па. -Еге ж.
-Здоров, бро. -Агов, Кіроне.
-Як ти? -Усе тут, чекає на тебе.
Еге ж.
Я сказав їй, що ти будеш десь за годину, тож не затримуйся.
Гаразд.
Місце те саме.
-Візьмеш двійко за поїздку. -Гаразд.
Добре. Набереш мене.
Бро.
Сподіваюся, є добрі новини. Вони мені потрібні.
Ліззі полетіла тиждень тому зі Станстеда до Дубліна.
Дідько.
То де вона зараз?
Мій друг каже, що може її знайти, але ще за 20.
Двадцять бісових штук?
То що йому сказати?
Скажи, що він, падло, насміхається!
Можу. Цим її не знайдеш, але якщо хочеш...
Дідько!
...можу сказати.
Слухай, скажи йому,
що він отримає ті довбані 20 штук,
але щойно він її знайде, так-так,
і я хочу дізнатися першим. Зрозумів?
Зрозумів.
Не жартуй зі мною.
Чорт.
Так, він готовий.
Добре, повідом якнайшвидше.
Я закінчив.
-Я про це не знаю. -Кілька місяців минуло.
-Агов. -Ото я б йому казала.
-Йо. -Здоров.
Здоров.
Ось, беріть.
-Усе, уперед. -Добра, бро.
Добра.
Усе гаразд?
Так, норм.
-Привіт, Крістал. -Вітаю!
Повірити не можу.
Ми заступилися за тебе перед імміграційною,
ми за тебе вийшли на протест.
Поліціянти тягали нас за шкірки. Ми ризикували.
Так ти нам віддячуєш?
Продаєш наркотики школярам?
Мені соромно за тебе, бро.
Соромно за всіх вас.
Ой, не треба промов Малкольма Ікса.
Стули пельку, чуваче.
-Ти знаєш про завтрашній протест? -Так.
То приходь і підтримай громаду.
Замість розповсюджувати це лайно.
Джеймі.
Сподіваюся, усе добре.
Ось, прийшов глянути, як ти.
У мене для тебе є новини.
Ерін на мене геть запала.
Це божевілля.
Тож я просто хотів тобі сказати, що...
настав час.
Зрозумів мене?
То я прийшов сказати,
що я розсудливий і подбав про безпеку, як ти завжди казав мені та Аарону.
Ну й на цій ноті, знаєш, я відкланяюся, бро.
Бо ж дівчина чекає. Розумієш мене?
Люблю, бро.
Добра.
Джек, це Менді, люба.
Я купила тобі поїсти.
Усе добре?
Я принесла тушковану курку з «Джуніорс».
Просили переказати співчуття щодо Лорін.
Ще я принесла тобі фруктів із «Рідлі».
Дяка за це.
Та це дрібниці, сестро.
Де малюк?
З Бекс у неї вдома.
Тобі не на користь зачинятися на самоті.
Я хотіла трохи побути сама.
Джек,
сподіваюся, ти не втратиш свій дух першості.
Адже це краще, ніж бачити світ, повний дурощів.
У в'язниці...
Ти ж знаєш, за що мене посадили?
Неумисне вбивство.
Померла людина, яка не мала б.
Але я до цього була цілком дотична.
Перші кілька років я не сприймала відповідальності за те, що зробила.
Що ти цим хочеш сказати?
Джек,
я скажу чітко, бо це треба сказати.
Чудова Лорін померла, бо приймала наркотики, які ти продаєш.
Геть!
Ляпаси цього не змінять.
Пішла, бляха, геть з мого дому!
Для Лорін вже надто пізно.
Але для її дитини не все скінчено.
Привіт, Наомі.
Я сьогодні трохи запізнюся. Маю деякі справи.
Так, усе добре.
Не знаю, скільки піде часу, має бути не дуже довго.
Гаразд. Дякую, Наомі. Я дуже тобі вдячна.
Добре. Бувай.
Привіт.
Усе гаразд?
Так, усе добре.
Хочеш,
ходімо нагору?
Добре, ходімо.
То ти отримав повідомлення з клініки? Бо я отримала.
-Так. -Покажи.
Ти що, мені не віриш?
Мама завжди каже не слухати хлопців: збрешуть заради доступу до тіла.
Тож, з усією повагою, я маю пересвідчитися.
Казав про наші справи своїм друзям?
Ні.
Присягаєшся?
-Гаразд, я сказав декому. -От знала ж.
Моєму братові.
Аарону?
Ні.
Джеймі.
Я говорив із ним на цвинтарі.
Але з тобою все добре? Знаєш, не треба цього робити, якщо
ти не...
Брате.
-Здоров. -Здоров, бандо.
-Норм, бро. -Як ся маєш?
-Добре. -Чому руки сухі?
-Ти в нормі? -Тут коменти просто вірусні.
От салага.
У неї ні шиньйону, ні макіяжу.
То в неї природна містика, бро.
-Браддерсе. -Вона зла. Чоловіче!
-Здоров! -Здоров!
Здоров!
-Здоров, ти як? -Та деякі люди оце бісять.
-Що попало торочать. -Що? Треба розбиратися?
Та ні, нічого такого.
То як ви? Добре, так?
Джей, як тобі ця дівка?
Ми тут дивимось. А він каже, що вона шикарна.
-Я не казав. Годі базікати. -Таке.
-Не «шикарна» ж. Хіба «нічогенька». -Та таке.
Забудь ото.
Чи я не казав не підходити до нас із грошима на виду?
Ти багато купувала цього тижня. Де ти береш гроші?
-Не пхай носа в чужі справи! -Оце так!
От ненормальна.
-Агов, Маріанно, хвилинку. -Що тепер?
Ану охолонь. Що з тобою сталося?
Чорт, а де твоя дитина?
Ти що, тепер працюєш у соцслужбі?
Не мороч мені голову.
Відповідай на запитання. Де дитина?
-У моєї мами. -Ти про що?
-Де живе твоя мама? -У Ньюгемі.
Ньюгем? Де в Ньюгемі? Вулиця?
Мені вже час за ним їхати!
Відвези мене до своєї дитини, і я дам тобі безкоштовну дозу.
Ти серйозно?
Ну а що я сказала?
Агов!
Дай їй ще.
За мій рахунок, віддай.
Дякую.
То їдемо до Ньюгема.
Це навряд. Дитина ж не в Ньюгемі, ну?
Ага.
Агов, Кіроне.
Піди за тачкою, бро.
Гаразд, годі базікати.
Тепер за мною.
Ну ж бо!
Срана штукенція!
Так.
Нам сюди.
Чому твій клятий малюк на підлозі?
-З ним усе гаразд. -Підніми кляту дитину з підлоги!
Підніми малого з підлоги!
Гаразд.
Ну-бо.
Ось так. Ну-бо.
Тобі сюди, малюче.
Оце так ти залишаєш дитину?
Гаразд. Ну ж бо.
Якого біса?
Слухай! Ти не куритимеш біля своєї дитини!
Іди, бляха, отам сядь...
-Ану віддай! -Туди йди з люлькою! Ти волоцюга!
Що це все було?
Джек.
Усе гаразд?
Це все якась лажа, бро.
Що саме?
Відвези мене додому.
Де ти був уранці?
Що?
Саллі й Дюшейн забрали товар в ірландців, так?
Так.
То де ти їх зустрів?
У Гайбері чи на Стемфорд Гілл?
Гайбері.
А що?
Нічого.
Послухай, Джек.
Я знаю, що люди тобі всяке говорять, різні кліше,
хоч насправді не були поряд. Але, бляха, ти моя сім'я.
І Лорін нею була.
І я це серйозно.
Що б не сталося, просто скажи мені.
Добре?
Я це серйозно.
-Точно все буде добре? -Так.
Я оговтаюся.
Ну добре, бро.
-Добра. -Так. Добра.
-Це твоя мама? -Чорт.
Ерін!
Я йду, мамо! Просто прибираю в кімнаті!
Ерін!
Ти не чуєш, як я тебе кличу?
-Що там за шум? -Швидше!
-Що мені з цим робити? -У кишеню пхай, не знаю.
Привіт, мамо.
Привіт, Менді.
Привіт, Стефе.
-Що ви робили? -Просто домашнє завдання.
Домашнє завдання?
-Так. -Так.
Шеллі!
Шел!
Що ти робиш?
Тут мої речі й речі Тіш.
-Хтось забере решту. -Що ти робиш?
-Не склалося. Ми це знаємо. -Припини.
Це через кляті манікюрні салони, так? У них справа?
Припини пакувати. Послухай.
Послухай мене. Слухай.
Я розумію. Гаразд? Я дав маху.
Та в мене реально божевільня була.
Гаразд?
Я вже все владнав.
Я дістану тобі гроші. Гаразд?
Усе добре.
Обіцяю.
Справа не в грошах, Дюшейне.
Тоді в чому ж?
Бо виглядає так, наче таки в грошах.
Це якесь повне лайно!
Що ти робиш?
Я вперше тобі відмовив, а неначе ніколи нічого не давав.
То отак? І ти просто підеш?
Ти не розумієш. Кажу тобі, справа не в грошах.
Якщо гроші будуть зараз, заспокоїшся?
Тоді точно не підеш!
Ти мене хоч слухаєш?
Справа не в грошах!
Тоді в чому? У чому справа?
Справа не в грошах, а ти пакуєш речі.
Бо я не можу так жити!
То ти в гуморі,
то повертаєшся додому з кров'ю на руках.
-Чи я хочу, щоб моя донька це бачила? -А як ти це уявляла?
Коли ти сиділа в домі моєї мами, бляха,
ти сказала, що не засуджуватимеш мене, що зрозумієш і згодна з цим.
Що ж це?
Я таки розумію, Дюшейне.
Саме тому я іду.
Щось знайшлося?
Гарний відбиток на стільниці, кілька часткових — на сковорідці,
ще один — на дверях.
Завтра зранку матимемо результати.
Я в захваті.
Ти збожеволів?
Уго.
Я б і з дому не виходила.
Боже, бідолажка.
О ні.
Боженько.
Так.
Чекай. Можна я тобі передзвоню?
Добре, бувай.
Та відчепися!
То ви двоє тепер разом?
Мамо, чому ти лізеш у мої справи?
Бо ти моя єдина дитина, тож я завжди лізтиму.
Отже,
я хочу, щоб ви дещо пообіцяли й цього дотримувалися.
Перше й найголовніше —
будьте добрими одне до одного.
Ви маєте власні почуття, які захищаєте.
Але зараз додалися й почуття іншого,
і ви маєте поважати їх.
По-друге —
жодних інтимних фото,
особливо з обличчями. Якщо це потрапить в мережу — то назавжди.
-Я помию посуд. -Я не закінчила.
І останнє.
Жодних дітей.
Я ще не готова стати бабусею.
Такі правила. Згода?
-Згода. -Згода. Я помию.
Мені треба йти. Уже пізно.
Бувай, Ерін.
Чого ти хочеш?
Поговорити.
Ти бачив новини?
Ні.
Що ж,
Джефрі мертвий.
Певно, це Ліззі.
Залиш це для поліції, добре?
Мені не потрібно.
Це не я.
Що ж, значить, не ти.
-Але якщо це ти... -Я не хвилююся.
А тобі варто хвилюватися за мої гроші.
З ірландцями розібралися, вантаж у нас.
-Половина його — моя. -Так, половина твоя.
Я сказав, що віддам, то віддам.
Але коли віддам...
це буде край.
Думаю, на цьому кінець.
Ти йди своїм шляхом, я — своїм.
Ну то як?
Звучить знайомо.
Проблем не буде, так?
Я так і думав.
Де надалі братимеш товар?
Ти над своєю історією попрацюй.
А за мене не хвилюйся.
ВХІДНИЙ ВИКЛИК: АНТОНІЯ
Що?
З тобою все гаразд, красеню?
Здоров.
Йо, Кіроне, ти де, бро?
Удома. А що таке?
Бро, треба зустрітися. Під'їжджай у гараж за 20 хвилин.
-Гаразд, любо. -Договорилися. Любо.
Тітка Джекі буде вдома, так?
До зустрічі.
Який він задоволений собою.
Що є то є!
Я так і знав.
Добре. Тримай.
Ти вже не дитина. Дорослим став.
У мене для тебе дещо є.
Хочеш побачити?
Так.
-Бачив колись таку штуку? -Ні.
Бери. Ну-бо.
Це мені Джеймі дав.
Браунінг, 9 міліметрів.
Ця кнопка викидає магазин.
Натисни.
Бачиш?
Магазин викинуло.
Тут у магазині 13 куль.
У тебе 13 пострілів.
Постав на місце, отак.
Трохи дотисни, щоб клацнуло.
Тримай.
Наведи вниз.
Не в ногу собі.
-Чи ти хочеш ногу собі відстрелити? -Ні.
Отож-бо.
Тримай рівно.
Отак, цією рукою.
А іншою рукою
відтягни оце.
Тримай палець подалі від гачка.
Тягни назад.
До кінця.
Тримай.
Тепер відпусти.
Тепер заряджений.
Ти готовий стріляти.
Подивимося, як цілишся. Ану, в стіну.
Готовий пальнути в людину?
-Так. -Повністю?
-Так. -Точно?
-Повір! -Кого першим завалиш?
Обидві сумки?
Що, обидві сумки?
Так. Вибач.
Замовкни!
Стулися ото!
Саллі нічого не казав про перевезення.
Рятувати Лорін пізно, але мого племінника ще можна.
ВХІДНИЙ ВИКЛИК: САЛЛІ
Переклад субтитрів: Ольга Цяцька