Во ім'я Господа.
Лейла Гатамі, Пейман Моааді,
Шагаб Госсейні, Саре Баят,
Саріна Фаргаді, Бабак Карімі,
Алі-Асґар Шагбазі, Кімія Госсейні
Меріла Зарей та інші.
Оператор: Магмуд Каларі. Монтаж: Гаєде Сафіярі.
Композитор: Саттар Оракі.
Продюсер: Неґар Ескандарфар.
Автор сценарію і режисер: Асґар Фаргаді.
Те, що Ви називаєте, не може бути причиною для розлучення.
- Може є інші причини? - Які наприклад?
Наприклад, він - наркоман, б'є вас або не забезпечує сім'ю.
Нічого такого. Мій чоловік - порядна людина.
- Тоді чому Ви хочете розлучитися? - Він не хоче їхати зі мною.
Якщо він передумає, я відразу заберу заяву на розлучення.
- Ти поїдеш зі мною? - Ні, не поїду.
- Чому? - Ти знаєш чому.
Ні, не знаю! Поясни чому.
Нехай вона краще пояснить чому ми повинні їхати закордон.
- А ти поясни чому ми повинні залишатися? - У мене є тисяча пояснень.
- Скажи хоч одне. - Мій батько. Я не можу кинути його.
Але ти можеш кинути свою дружину?
Коли я кидав тебе? Це ти привела мене сюди.
Це ти подала на розлучення.
Коли ти сказав, що можеш їхати собі.
Хіба він не казав: "Якщо хочеш, можеш їхати"?
Так, казав. І можу повторити.
Якщо ти не хочеш залишатися - я не триматиму тебе силоміць.
Заспокойтеся, тихіше.
Одного дня ти прийшла в моє життя, тепер хочеш піти з нього. Якщо така твоя воля...
Що означає: "воля"? Ми удвох це почали!
Після півторарічної біганини і чималих витрат ми нарешті отримали візу.
Нам дали її півроку тому. Через 40 днів термін дії візи закінчується.
Чому ми маємо втрачати таку можливість?
Ти ж не хочеш втратити таку можливість? Може поясниш?
Ти знаєш мою ситуацію.
Що скажете нам робити?
- Його батько - це відмовка. - Це - не відмовка. Це - причина.
Дай сказати!
У його батька хвороба Альцгеймера. Він навіть не знає, що це його син.
- Він навіть не помітить, якщо ми поїдемо! - Що ти верзеш?
Він не розуміє, що ти - його син.
Але ж я розумію, що він - мій батько!
Твоя дочка і її майбутнє для тебе не важливі, так?
До чого тут дочка? Чому ти гадаєш, що вона хвилює тільки тебе?
Ви вважаєте, що діти, які живуть у нашій країні, не мають майбутнього?
Як мати, я хочу, щоб моя дочка росла в інших умовах.
В яких умовах?
Невже для дитини буде краще рости без батька?
Тому я й хочу поїхати всією сім'єю.
Я не можу все кинути і поїхати. Скільки разів тобі казати?
Він не поїде. Що ж тоді мені робити?
Нічого. Залиште цю ідею.
Якби я могла, я б ніколи не подала на розлучення.
Для розлучення необхідна згода обох.
Він згоден. Хіба ні?
Ви згодні на розлучення?
Якщо вона хоче кинути сім'ю і поїхати закордон - так, я згоден.
Він згоден.
А що з моєю дочкою?
Ви повинні вирішити удвох. Скільки їй років?
Через 2 тижні буде 11.
Для виїзду їй потрібен дозвіл батька.
Він не дає цього дозволу.
Це вже ваші проблеми.
Підпишіть тут і можете йти.
Ваша честь, я прийшла сюди вирішити цю проблему.
Ось тут. Ви теж.
- Де підписати? - Тут.
Він може забирати все, мені потрібна тільки дочка.
Наша дочка дуже дорога мені. Вона сама не хоче їхати.
- Вона ще не розуміє. - Чому ні?
Їй 11! Вона все розуміє!
Підпишіть тут і не гайте нашого часу.
- Ніхто нічого не розуміє, тільки ти. - Ні, це ти все розумієш.
Ваша честь, що мені робити? У мене є тільки 40 днів.
- Розлучення через таку дрібницю неможливе. - Дрібницю? Яку дрібницю?
Яка ж це дрібниця! Це - моя донька.
Вона також і його донька. І він теж має права на неї.
Ми вважаємо вказану Вами причину не вагомою для розлучення.
Підпишіть тут і щасти вам.
"РОЗЛУЧЕННЯ НАДЕРА І СІМІН"
- Ви казали на другий поверх. - Це - другий поверх.
А цей тоді який?
Нульовий! Перший! Другий!
Нам заплатили тільки за два поверхи.
Мій чоловік доплатить.
Нам заплатили тільки за 2.
Не розумію, що ви хочете?
Кличте чоловіка. Нехай вирішує. Тут 3 поверхи, а не 2.
Я доплачу вам за ще один. Дайте пройти.
Перепрошую, пані.
Скажи татові, що вони вже йдуть.
Чому сама не скажеш?
- Чому я повинна? - Ми ж домовлялися.
Я ж навчаюся.
- Доброго дня. - Доброго дня.
Я зараз підійду.
Не знаю на що Ви сподівалися,
але робота полягає у догляді за моїм батьком.
А також деякі домашні клопоти.
Але головне - це вчасно давати йому ліки,
слідкувати, щоб він був далеко від плити і щоб не підходив
до відчинених дверей - він може втекти.
І щоб не відчиняв вікно.
Ви маєте приходити о 7:30. До того, як я піду на роботу.
7:30 - це дуже рано.
Мені доведеться виходити з дому ще о 5-ій.
О 8-ій зможете?
Навіть не знаю...
Подзвоните до сусідів. Вони відкриють двері до під'їзду.
Ключ лежатиме ось тут.
Гаразд.
То Ви заплатите нам?
Скільки я матиму за місяць?
Хвилинку. 300 туманів у місяць.
Це - мало.
Ні, це нормальна плата. Спитайтесь у людей.
Я змушена буду доїжджати сюди з кількома пересадками.
Більше я не можу запропонувати. Якщо згідні, починайте завтра.
Візьміть, це вам обом.
Є ще одна людина, яка хоче працювати.
Тому вирішуйте швидше, мені потрібна доглядальниця для батька.
Добре.
Терме! Глянь до пралки!
Ти зі мною?
- Нащо тобі стільки грошей? - Треба.
На 2 тижні стільки?
- Дуже дякую! - Будь ласка.
Якою програмою вона пере?
Піду запитаю.
Хочеш, щоб я отримав прочухана?
- Куди йдеш, Сімін? - Я зараз повернусь.
- Куди? - Тут близько. Я хутко.
Мені треба зустрітися з кимось.
- Мабуть, треба на 4. - Чому?
Тому, що кнопка дуже потерта.
Мабуть, мама натискала її найчастіше.
Тоді - 4. Хоча, яка різниця. Можна надалі все ставити на 4.
- Вона справді йде. - Ні, вона повернеться.
Терме!
Підійди до дідуся.
Тату?
Терме, йди до себе.
Тату, вставайте.
Відпустіть її руку.
Вставайте, підемо в туалет.
Куди ти ведеш мене?
В туалет. Потім принесу Вам газету. Ходімо.
Люба, я ж казав, іди до себе.
- Куди ти ведеш мене? - Ходімо.
Не лізь туди.
Я взяла диск Шаджаряна.
- Бери все, що хочеш. - Ні, тільки диск.
Прощавай.
Я думала, ви живете разом.
Ні, я переїхала до мами.
Це трохи незручно якось.
Ні, йому можна довіряти.
Не хвилюйтеся за таке.
Та й удома його майже не буває.
Зранку він йде на роботу. А повертатиметься,
коли Ви будете йти додому. Можете брати доньку з собою.
Вона складе компанію моїй дочці, їм буде весело разом.
І я буду спокійна за неї.
Нічого не чіпай!
Що це?
- Кисень, люба. - Що таке кисень?
Відійди, ти його розбудиш.
Я нічого не чую.
А що він робить?
Доброго дня.
Ви куди?
- Хочу купити газету. - Що?
Мені треба газету.
Газета у Вашій кімнаті.
Ходімо до кімнати.
Я проведу вас і приготую щось поїсти.
Мамо!
Він упісявся.
Сядьте на ліжко.
Що це?
Не ходи тут! Іди в ту кімнату.
Взуй капці. Тут мокро.
Він хіба нічого не казав?
Відведи його у ванну.
Я не можу прийти. У мене уроки до 12-ї.
Подзвони Надеру, подзвони йому.
Ти маєш його номер? Ні, тоді записуй.
Ручка біля телефону.
Я принесу Вам чисті штани. Ви зможете самі їх одягти?
Штани. Ви зможете їх одягти самі?
- Сімін... - Зможете самі підмитися?
Я залишу одяг тут.
Спочатку помийтесь, тоді одягніться.
Рушник ось тут.
- Зрозуміли? - Так.
Підмийтесь, інакше буде подразнення.
Брудні штани покладете тут.
Зможете?
Одягніть штани.
Штани, які я Вам принесла. Розумієте? Одягніть їх.
Сімін...
Доброго дня. У мене є запитання.
Я працюю в одних людей.
Доглядаю за старим чоловіком.
Я хочу запитати...
Трохи незручно, але... Він обмочився.
Якщо я підмию його і одягну, це буде вважатися гріхом?
Тут більше нікого немає.
Він дуже старий, десь під 80 років.
Бідолашний уже півгодини сидить у мокрих штанах.
Можна?
- Я не скажу татові. - Дякую, люба.
Вставайте.
Розсуньте ноги ширше.
Тепер знімайте штани.
Чек! Чек!
- На мене всі дивляться. - Нічого страшного.
- Скільки? - 37,50.
- Здачі немає? - Він не дав.
- Ти питалася за неї? - Він залишив чайові.
Чайові? Хвилинку!
Чайові залишають, коли вони самі заправляють.
- Піди забери здачу. - Але ж тату. - Хутко!
Хвилинку!
Ось.
- Залиш собі. - Справді?
- Доброго дня. - Привіт, Терме.
- Як ваші справи? - Добре, дякую.
Зараз піду за книжками.
Я перевірила твої тести.
- Як Ви, пані Кахраї? - Чудово, дякую.
Вибачте нас, ми запізнилися.
Нічого. Як Ваша дружина?
Чудово, дякую.
- Доброго дня. - Доброго дня.
Як справи, тату?
- Привіт, красуне! - Доброго дня.
Ось твоя газета.
Ти читала йому чи він тобі?
Сину...
Алі одружився.
- Який Алі? - Алі.
Так, Алі одружився. Терме, поквапся.
Щільніше закривайте кисневий балон.
Я міцно закрила. Мабуть, він сам відкрив.
Закривайте сильніше, щоб він не зміг відкрутити.
Вибачте...
Але я завтра не прийду.
Ми домовлялись на кожен день.
Домовлялись, але мені дуже далеко доїжджати.
Я сподівався на Вас і відмовився від послуг іншої людини.
Уже вечір. Де я зараз знайду...
Це дуже важко.
Я не зможу так, справді.
Пройдіть сюди, будь ласка.
- Сомає, де твій шарф? - Він тут.
Може, Ви втомилися. Це ж тільки перший день.
Ні.
Ви ж були тут, бачили.
Сомає, візьми портфель.
Ви дасте мені той номер телефону?
Там також роблять ехографію.
- Сьогодні він був дуже неспокійним. - Це ж хлопчик.
Він постійно крутився у маминому животику.
Бо хоче хутчіш народитися.
І погратися зі мною.
Запишіть ось тут.
Скажете їм, що Ви від Кахраї.
Вони знають мене.
- Це чоловік чи жінка? - Жінка.
Тільки спочатку подзвоніть.
Треба було сказати мені вчора.
Як мені залишити його самого завтра?
- Терме, де мама зберігає чай? - Я не знаю.
Ви мали попередити мене, що доведеться його підмивати.
- Підмивати? - Він обмочився зранку.
Мені не можна цього робити.
Будь ласка, заплатіть мені за сьогодні і я піду.
Він завжди казав, коли хотів до туалету.
Є спеціальні служби, які присилають чоловіків для цієї роботи.
Я не довіряю таким людям.
Ось, перерахуйте.
Вибачте, це - релігійне питання.
Та все гаразд.
- Дякую вам. - Будь ласка.
- До побачення. - Щасливо.
Так?
Ви можете взяти замість мене мого чоловіка.
Я скажу йому, що знайшла в газеті оголошення.
Він впорається з цією роботою.
Розкажіть йому, що входило у Ваші обов'язки. Якщо він погодиться, то чому б ні?
Він не повинен знати, що я працювала у Вас.
Я не казала йому, що працюю доглядальницею.
Тоді нехай він подзвонить або зайде ще сьогодні.
Сьогодні вже пізно.
Він прийде завтра.
Будь ласка, візьміть його на роботу.
Домовитесь із ним про оплату.
Звісно. Він подзвонить і ми домовимось.
- Дуже дякую вам. - Немає за що. До побачення.
І теж дякую.
Пане Лавасані?
Пройдіть туди.
- Слухаю. - Я - Самаді. Я дзвонив щодо роботи.
Вибачте, я запізнився.
Нічого. Де Ви раніше працювали?
Ремонтував взуття.
- Ви зможете його підмивати? - Що?
Підмивати. Він не відчуває, коли хоче в туалет.
Зможу. З моїм батьком теж таке було.
Ви будете з ним самі і повинні постійно наглядати за ним.
А Ваша дружина?
Ні, зараз я живу сам.
Вибачте, але 300 - це мало за таку роботу.
Скільки Ви хочете?
- Хоча б 400. - Таку суму я не зможу платити.
Я попрацюю кілька днів.
Якщо будете задоволені, то докинете трохи до 300.
Якщо ні, то взагалі не платіть. Я можу почати сьогодні.
Ні, сьогодні я знайшов людину. Чекаю Вас завтра. Візьміть з собою якийсь документ.
- Який? - Паспорт, що-небудь.
- Набожний? - Релігійний.
- Засушливий? - Піщанистий.
- Пустеля? - Пустеля.
- Бунт? - Повстання.
Дзвінок.
- Пані Разіє. - Ні.
- Її чоловік. - Так.
Переклади на фарсі наступні слова.
"Макет".
"Узвар".
"Гарантія".
Це - арабською, а треба на фарсі.
Моя вчителька так говорить.
Щоб я цього більше не чув! Що неправильно, те - неправильно.
Хто б цього не казав.
"Гарантія" буде...
Вона знизить мені оцінку.
Не страшно, нехай знижує.
Треба казати "поштваане".
"Поштваане".
- Доброго дня. - Доброго дня.
Що сталося? Сьогодні мав прийти Ваш чоловік.
- Вибачте, він не зміг прийти. - Завтра зможе?
Не знаю. Якщо він не зможе, то прийду я.
Сподіваюся, він не робитиме так щодня.
Ні, він хотів прийти.
Але вчора ввечері прийшов з офіцером один з його кредиторів і забрали його.
В таких випадках варто попереджати заздалегідь.
Ні, він обов'язково прийде.
Я піду до кредитора і проситиму, щоб чоловіка звільнили, хоча б на деякий час.
Зачините за мною двері.
- Звісно. - Я пішов.
Доброго дня.
Не ходи тут. Тут брудно.
Піди винеси сміття.
Зможеш?
Зможу!
Де я візьму для тебе чистий одяг?
Знімай негайно!
Знімай, кажу!
Мамо.
Його немає в кімнаті.
- Що? - Його немає в кімнаті.
Піди глянь у ванну.
Руку сюди.
Не крути! Захищатимеш ворота, гаразд?
Дай п'ять!
- Дідусю, ти за кого граєш? - Він - головний тренер.
Сидить на лавці запасних.
Ви бачили!
Що з Вами?
Сідайте.
- Усе добре? - Так.
Де ж Ви були?
Бідолашний уже півгодини чекає.
Мені довго добиратися.
- Доброго дня. - Доброго.
І ще: сміття виносьте у відрі.
Пакет протік і забруднив сходи.
Вчора мені запаморочилась голова, пакет упав і розсипався.
Я помию сходи.
Заходь. Дозвольте ввійти.
Дайте я зачиню двері.
- Разіє! - Її немає?
- Як дівчинку звати? - Сомає.
Не сідай, там мокро.
Сомає!
Сомає, ти там?
Подзвони.
- Їх немає. - Пані Халані!
Стукай ще.
Сомає! Дідусю!
Пані Халані!
Так, доброго дня.
- Доброго дня. Як Ви? - Добре, дякую.
Ви не бачили жінку, яка працює в нас?
Вона мила сходи.
- Коли? - Біля полудня.
- Її немає? - Ні. Дякую Вам.
Зачекай тут. Я візьму ключі з машини.
Що сталося?
Тату, тату?
Візьми за ноги!
Тату, прокинься! Розплющ очі!
Тату!
Він дихає. Не хвилюйся.
Болить рука? Допоможи зняти його сорочку!
Порухай рукою.
Болить?
Роби крок. Ну ж бо, роби крок.
Підемо за газетою. Рухай ногою.
Болить? Так? Дай глянути що сталося.
Хто ж таке міг зробити!
Я хочу подивитися чи з твоїми ногами все гаразд.
Люба, вийди з кімнати.
- Щось не так? - Ні. Вийди.
Вона вийшла, тату.
Покажи мені ноги. Все гаразд з ними?
Знімай це.
Негідниця.
- Люба, ти брала гроші з шухляди? - Ні.
Іди на кухню.
Люба, я сказав же тобі, іди на кухню.
Ти ж бачила, що нічого не сталося.
Сонечко, іди на кухню і зачини двері.
Доброго дня.
Іди сюди.
Мамо, я хочу пити.
Наглянь за ним.
Доброго дня.
Де Ви були?
Дещо сталося. Я мусила піти.
Хіба я дозволяв залишати його?
Він спав.
І Ви зачинили двері і пішли?
Я швидко, туди і назад.
Швидко? І вистачає совісті брехати?
Якби я не прийшов, він уже помер би.
Він завжди спить у цей час.
То Ви щодня його залишаєте? Зачиняєте двері і бігаєте по своїх справах?
Ні, клянуся Богом. Тільки сьогодні!
- Навіщо Ви прив'язали його? - Піди, зачекай там.
Хіба я дозволяв? Відповідайте!
Я мусила піти.
Я не могла інакше.
Прекрасно!
Отже, Ви щодня прив'язували його і ходили собі по своїх справах.
- З ним усе гаразд? - Краще не буває!
Зачекай там, дитинко.
А ти наглянь за дідусем!
Що Ви робили в тій кімнаті?
В якій кімнаті?
Якій? У тій, де Ви взяли гроші.
Ви сказали, що я взяла гроші?
Хочете сказати, що це не Ви?
Клянуся Вам! Я не брала ніяких грошей.
Клянуся усіма нашими святими.
Хай покарає мене Господь, якщо я взяла Ваші гроші.
Можете глянути в моїй сумці. Якби я взяла, вони були б там.
У мене немає Ваших грошей.
Маля, візьми сумку.
Що Ви робите? Віддайте!
Клянуся усіма святими, що я не ходила в ту кімнату.
Не кричіть, жінко!
Повірте! Клянуся Господом Богом, що я не зробила ані кроку в тій кімнаті.
Забирайтеся!
- Геть! - Не чіпайте мене!
Не чіпаю! Забирайтеся звідси.
Я не піду, я не заслужила на таке ставлення!
Але заслужили, щоб виштовхати Вас геть!
Я нічого не зробила!
Геть! Я й так роблю Вам послугу, що відпускаю просто так!
Хоча б скажіть що сталося з ним.
Це - мій дім і я хочу, щоб Ви забралися звідси.
Гаразд, але це неправильно.
- Не по-Божому! - Геть!
Ось так!
Тату.
Тату, відчини, я хочу зайти.
То ти так наглядаєш за ним?
Тату, відчини двері.
Тату, дозволь мені зайти.
Впусти мене.
Не кричи, він не зрозуміє так.
От чому я просив тебе наглянути за ним.
Може у нього болить нога і він не може встати.
Дідусю.
Тату, відчини двері.
Відчини, будь ласка!
Я зараз штовхну двері і зайду.
Відійди набік, щоб я не вдарив тебе.
Відійди, чуєш!
Я ж казав тобі!
Хто Вам дозволив увійти?
- Що з ним сталося? - Віддайте ключ і забирайтеся.
- Я не брала тих грошей! - Не дуріть мене!
- Я не крала. - Годі!
- Якби я вкрала, хіба я повернулася б? - Геть!
Заплатіть мені за сьогодні.
Ви вже забрали своє, хіба ні?
Я встала о 5:30, щоб приїхати сюди з дитиною.
- Зачекайте! - Геть!
Клянуся, якби я вкрала...
Забирайся!
Що сталося?
Що таке?
Присядь.
Що сталося, пані?
Обережно, мамо.
Скажеш їй, щоб попрацювала з тобою над англійською.
Бувай, дідусю.
Тату, Терме сказала тобі "бувай".
Обережно там!
Гаразд.
- Що таке? - Мама каже, щоб ти зайшов.
Скажи їй, що зі мною в машині батько.
Вона каже, що це - важливо.
Ще не розлучився, а вже ігнорує нас!
Я був зайнятий.
Чоловік без жінки мав би мати більше часу.
Мамо, не все вдалося налаштувати.
Налаштуй ті, які зможеш.
- Проходь, сідай. - Дякую. Де Сімін?
- Привіт. - Привіт.
Де Терме?
- У машині з татом. - Його теж приведи.
Ні, він втомився. У цей час він спить.
Що там?
Ти посварився з тією жінкою?
- Вона приходила до тебе? - Дзвонила її зовиця.
Безсоромна!
Що вона зробила?
Прив'язала старого до ліжка,
зачинила двері і пішла собі по своїх справах.
Якби я прийшов на 10 хвилин пізніше, він мабуть уже помер би.
Що з татом?
Упав з ліжка. Не знаю скільки він так пролежав.
- Куди вона ходила? - Звідки я знаю?
- Вона сказала, що ти її вдарив. - Вдарив?
- Маячня. - Тоді чому вона в лікарні?
- У лікарні? Чому? - Ти мене запитуєш?
Я просто виштовхав її з квартири.
Її зовиця мені такого наговорила!
Що казала?
Якщо вона помре, то її смерть буде нашою виною.
І тому подібне.
Вона не сказала що сталося?
Вона почала лаятися і я вибила дзвінок.
Ось що буває, коли приводиш додому людину з вулиці.
Не звинувачуй мене! Я казала, що знаю її зовицю, а не її.
Вона казала в якій лікарні?
- Доброго дня. - Так? Заждіть.
Сьогодні до вас привезли жінку з іменем Разіє.
- Як прізвище? - Ми не знаємо. Її привезли раніше.
З яким діагнозом?
- Нам не сказали. - Тільки те, що вона в лікарні.
Я передзвоню. Бувай.
Прізвище її чоловіка Самаді.
Разіє-Аснакі?
Їй біля 30-ти.
Їй зробили операцію. Вона у післяопераційній.
Операцію?
У неї був викидень.
- З нею все гаразд? - Зачекай. Так, гаразд.
Її родина тут?
- Якщо так, то вони внизу. - Дякую.
Що ти їй зробив?
Що я їй зробив?
Доброго дня.
- Як Ви? - Добре, дякую.
- Добридень, пані. - Як вона?
Хто?
Ваша дружина.
Її забрали в палату.
Ви хіба знаєте її?
- Я знаю. - Моя дружина знає.
- Там не було сендвічів. - Привіт.
Ми можемо її побачити?
Звідки Ви її знаєте?
Ваша сестра порекомендувала нам її як хатню робітницю.
Дарма я це зробила.
Вона приходила до Вас працювати?
Лише кілька днів.
Ви не змогли прийти і вона приходила замість Вас.
Сядь, поїж.
Тобто вона доглядала Вашого батька?
Лише кілька днів. 2 чи 3.
Чому Ви не сказали мені цього тоді в банку?
Я думав, що Ви знаєте.
А навіщо прийшли сюди?
Подивитись чи ми можемо допомогти.
- Яким чином? - Як завгодно. Ми хвилювалися.
Вона впала, так?
Ходімо, я поясню.
Я поясню, ходімо зі мною.
Я розумію Вашу ситуацію.
Вбили її дитину, а тепер прийшли допомогти?
- Мені справді жаль. - Жаль не поверне їй дитину.
Скажіть мені таку річ.
Я поясню надворі.
Заждіть! Чому Ви не сказали мені?
Кажу ж, я думав, Ви знаєте.
Ви живете сам, а моя дружина...
Облиш його.
Заспокойся! Тут же лікарня!
Тихо! Спокійно!
Заберіть його!
Якого біса ви сюди прийшли?
Дай глянути.
- Моя власна сестра, так? - Вибач мене.
- Пробач, будь ласка! - Дай глянути.
Ходи сюди.
Ходи, я хочу поговорити з тобою.
Заради Бога, Ходжате, молю тебе!
Опустити спинку крісла?
Ні.
Відвезу тебе додому, тоді заберу батька і Терме.
Ні.
Що означає "ні"?
Хочеш у такому вигляді з'явитися перед батьками?
Усе позаду. Сьогодні ти приїдеш додому.
Я не хочу.
Ви куди?
Залиште тут.
Ви знаєте в чому Вас звинувачують?
- Це було 13-го. - Мені шкода.
Я був дуже засмучений, коли почув про це.
- Відразу поїхав у лікарню. - Отже, визнаєте вину?
Це - медична довідка, яку ми отримали
в лікарні після госпіталізації. І медичний висновок щодо дитини.
4 з половиною місяці, хлопчик. Поясніть, будь ласка.
Я визнаю, що був трохи грубим.
"Грубим" означає, що Ви штовхнули її?
Ні, я намагався прогнати її з моєї квартири.
Говоріть чіткіше. Вас звинувачують у вбивстві.
19-й тиждень. Плід на такому терміні вважається повноцінною людиною.
Я не мав наміру штовхати її.
Я хотів, щоб вона вийшла і щоб я зміг зачинити двері.
- Не штовхали мене? - Пані, будь ласка.
Якби я знав, що вона вагітна,
я навіть не проганяв би її з дому.
Я лише хотів зачинити двері.
Ви згідні з його поясненням?
Він схопив мене ось тут, попхав мене і я впала на сходах.
Я не пхав Вас.
Лише хотів прогнати Вас із квартири.
- Хто ж так чинить із вагітною? - Я не знав.
- Навіщо брешете? - Я дізнався про це аж у лікарні.
Ваша честь, Ви ж доросла людина,
як можна не помітити, що жінка вагітна?
На п'ятому місяці!
Коли я мав Вас розглядати?
Ви приходили - мене вже не було або я саме йшов на роботу.
До того ж, вона завжди носила чадру, як і зараз.
Хіба можна так щось помітити?
Він стверджує, що не знав.
Я навіть подумати не міг, що вагітна жінка може
найнятися на таку роботу.
Ваша честь, я казала про вагітність перед ним, його дочкою і її репетиторкою.
Вони всі чули про неї.
Коли? Я такого не пам'ятаю.
Ну, звісно, не пам'ятаєте.
- Річ не в цьому: знав я чи ні. - В цьому.
Якщо буде доведено, що Ви знали, то Вас можуть ув'язнити на термін
від одного до трьох років.
- То що? - Що?
Ні, я не знав.
Репетиторка його дочки може підтвердити мої слова.
Завтра запитаємо в неї.
Я не хочу втягувати в це її. Це погано вплине на мою дочку.
Покидьок! Ти вбив мою дитину!
А тепер кажеш, що це погано вплине на твою дитину?
Твоя має значення, а моя просто худоба, так?
Не ображайтесь.
Ображаюся? Він найняв мою вагітну дружину.
Тихо, бо сядете до в'язниці.
- Я що змушував її? - Вибачте, він трохи запальний.
Запальний?
Ти, не сказавши мені, пішла працювати на самотнього незнайомого чоловіка!
Я хотіла допомогти з боргами.
Він уже кілька місяців без роботи.
Репетиторка має прийти і засвідчити. Подзвоніть їй, щоб вона прийшла завтра
або дайте мені її телефон.
Ваша честь, я прийшла сюди не тільки через це.
Я втратила дитину, але мене також болить і те,
що він звинуватив мене у крадіжці.
У крадіжці?
Якби це було так, вона би не пішла підтирати дупу твого батька!
Маєте докази її крадіжки?
Я не казав, що вона - крадійка.
У мене пропали гроші із шухляди.
Саме стільки, скільки я платив їй.
Через це виникла сварка?
Він звинуватив її у крадіжці.
У мого батька хвороба Альцгеймера.
Ця жінка прив'язала його до ліжка і пішла собі.
Того дня я прийшов раніше.
Побачив, що батько лежить на підлозі, прив'язаний до ліжка.
Я вже подумав, що він помер.
Згодом повернулася вона.
Не заперечую, я був дуже розлючений.
Я сказав їй, щоб вона йшла геть, вона не схотіла.
Як я могла піти, якщо він звинуватив мене у крадіжці?
Якби я пішла і не попросила заплатити мені,
він би подумав, що я справді їх украла.
Сядьте.
- Ваш батько постраждав? - Трохи. - Як?
Якби його батько постраждав, він би подав скаргу.
Так, він постраждав.
- Куди Ви? - Піду гляну як моя донька.
Швидше повертайтесь і зачиніть двері.
Чому так довго?
Мені трохи зле. Ти йди, я зараз.
Він каже, що ти замкнула його батька і пішла.
Що мені сказати?
Якщо він поскаржиться, тебе можуть звинуватити.
Сомає де?
Он там.
Іди. Я заберу її і прийду.
Приходь.
І так?
Він спав. Я замкнула двері, щоб він не зміг вийти.
Навіть він замикав двері і залишав мені ключ.
Я сама це бачила.
Він каже, що Ви прив'язали його до ліжка.
Я боялася, що він прокинеться і зробить щось з собою.
Ваша честь, я лише хвилювалася за нього.
Чому Ви пішли?
- Через це ти її штовхнув? - Тихо!
Хто тобі дозволив торкатися моєї дружини?
Вийдіть!
Якщо йому байдужа честь, то мені - ні.
- Заспокойся! - Вийдіть!
Я хочу подати скаргу на цю жінку.
То пишіть.
Відведіть батька на медичний огляд. Якщо він постраждав, принесіть довідку.
- А що з нашою скаргою? - Підпишіть і можете йти.
- А Вам треба внести заставу. - Яку заставу?
Вас звинувачують у вбивстві.
Я не можу відпустити Вас.
Застава - 40 тисяч.
Як мені внести заставу?
Я живу тільки з батьком. А в нього хвороба Альцгеймера.
- Якщо не можете, Вас ув'язнять. - Батько навіть не зможе прийти сюди.
Він - хворий.
Будь ласка, зачекайте.
Мені не можна до в'язниці!
- Підпишіть. - Я залишив його самого, щоб прийти сюди.
Мені не можна до в'язниці!
Я не можу внести заставу!
Нічого не поробиш. Такий закон.
Зачекайте секунду.
Що мені робити з батьком?
Я замкнув його вдома, щоб прийти сюди.
Моя дитина прийде додому зі школи.
Будь ласка. Що Ви там пишете?
Не гайте часу. Подзвоніть до родичів.
Мені не можна до в'язниці. Я не піду.
Так і запишіть.
- Покличте охорону. - Навіщо? Не треба.
Благаю Вас! Мені не можна.
Будь ласка, не пишіть нічого.
Це зруйнує моє життя!
Не гайте часу. Подзвоніть до родичів.
Привіт, Терме. Я застряг тут. Вони затримали мене на ніч.
Не хвилюйся, все гаразд. Але сьогодні ночуватимеш сама.
Приглянь за квартирою. Відведеш дідуся в туалет.
Цілую. Бережи себе. Я подзвоню завтра.
Якби ти не пішла, тато не сидів би у в'язниці.
Твій тато у в'язниці не через мене.
Він штовхнув вагітну жінку.
Вона приходила, бо ти покинула нас.
Те, що я пішла, його не засмутило.
Він знав, що ти йдеш не назавжди.
Ти казала йому?
Ні, він знав.
Скажи правду. Ти казала йому?
Збирай речі, поїдемо до бабусі.
- А як же дідусь? - Візьмемо його з собою.
Мені треба вчитися. Я не поїду.
- Я залишу тебе саму. - Гаразд.
Тоді краще не дзвони і не проси прийти.
Він навіть не попросив мене залишитись.
Не заперечив розлученню.
Після 14-ти років спільного життя.
Тату!
Що ти тут робиш?
З ким ти?
У тебе ж екзамен сьогодні.
Ні, завтра.
З ким ти прийшла?
Доброго дня.
Чому не подзвонив і не сказав, що маєш неприємності?
Ми ж можемо допомогти.
- Не хотів турбувати Вас. - Дурниці!
- Сідай. - Ні, пані, я веду його на допит.
Де дідусь?
З ним усе добре.
Чого вони так? Голосять: "Моя дитина, моя дитина!".
Ніби в них зарізали 18-річного сина. Переживуть.
Ви розмовляли з ними?
З чоловіком розмовляти не можливо.
А дружині я сказала: "Ви ще молоді".
"Зможете народити ще наступного року".
Що там?
- Треба зробити оцінку квартири. - Добре, роби.
- Привіт. - Привіт.
- Я підійду зараз. - Ми будемо тут, іди.
- Добридень, пані Лавасані. - Добридень. Як Ви?
Добре, а Ви?
- Вибачте, що турбую. - Ні, нічого.
Це правда - те, що вони кажуть?
Так, на жаль, він штовхнув її, вона впала і втратила дитину.
Що ж я маю їм сказати?
Я не знаю, що вони запитають.
А якщо мої слова зашкодять Вашому чоловікові?
Гадаю, Ви маєте говорити правду.
Будь ласка, не стійте тут.
Де він був?
Пан Лавасані був на кухні.
Він міг чути Вашу розмову?
Якщо й міг, то я не помітила цього.
Як Ви дізналися, що вона вагітна?
Здається, вона сама сказала.
Ви самі запитали. Чому я мала не казати Вам?
Згадала! Її донька намалювала чоловіка і жінку.
І сказала, що це - мама і тато.
Я відповіла, що її мама на малюнку товстіша, ніж насправді.
Дівчинка сказала, що у мами там дитинка.
- Отже, вагітності не було видно? - Ні.
Навіщо брешеш? Ти - жінка.
Як можна не помітити вагітність?
Навіть якби я помітила,
хіба це якось вплине на справу пана Лавасані?
Ця жінка - репетитор його дочки. Запевняю, вони змовились.
- Нащо ти ображаєш цю жінку? - Я не з тобою розмовляю.
Коли ми могли змовитись?
Я провів тут усю ніч.
Звісно, він чув нашу розмову.
Ось той чоловік чує нас, хоча говорять не з ним, правда ж?
Я нічого не чув.
Моя голова забита іншими проблемами.
Навіщо мені підслуховувати Ваші розмови?
- Мені що, на Корані поклястися? - Який побожний!
Ні, мабуть, Бог існує тільки для тебе!
Відчиніть вікно.
Ваша честь, він - чесна людина.
Я рік займаюся з його донькою.
Він не міг такого вчинити.
Цікаво, чому ця жінка приховала свою вагітність?
Якби я знав, я б не взяв її на роботу.
Чому ти найняв її без дозволу її чоловіка?
Тихо. Дякую. Можете йти.
Дякую.
У часи Сассанідів, люди поділялися на 2 класи.
На знать, як вищий клас.
І простолюдинів, як нижчий клас.
Що вони запитували?
Хотіли з'ясувати чи твій тато знав про її вагітність чи ні.
Пробачте, що потурбували Вас.
Немає за що вибачатись. Все гаразд.
Люба, як твоя мама втратила дитинку?
У неї заболів живіт.
Чому заболів?
Може тато бив її?
Навіщо йому її бити?
Він міг розгніватись, що вона влаштувалася на роботу без його згоди.
- Тато бив маму? - Тато і мама ніколи не бились.
Тоді чому вони бились на твоєму малюнку?
- Тому, що ти показувала. - Вони більше не б'ються.
Справді?
Ти певна?
Учора він сказав, що не знав про її вагітність,
сьогодні - що він її не штовхав.
Що ти стоїш і мовчиш!
Як це? Ви штовхнули мене.
Послухайте.
Ви кажете, що не штовхали, а виставили її за двері.
Скільки метрів від дверей до сходів? Два метри?
Що могло з нею ще статись?
Ми сварились у коридорі квартири.
- Ваша честь. - Не перебивай!
Ти взагалі помовч і лише відповідай.
- Спокійно! - Ти маєш лише відповідати на запитання!
- Відповідай на запитання. - На яке?
Якщо ти не робив нічого поганого, чому ти приїхав до лікарні,
щоб дізнатися що сталося з нею?
Я приїхав із ввічливості.
Де була твоя ввічливість, коли ти штовхнув її?
- Хтось бачив вашу сварку? - Так, сусіди.
Я викличу їх і запитаю.
Ваша честь, ці люди підтримають його, як і репетиторка.
Він постійно всіх ображає!
Я хіба брешу?
Я буду вирішувати хто бреше, а хто - ні.
Його дружина, з якою він розлучається, заклала квартиру, щоб заплатити заставу.
Годі вже!
- У вас є поручитель? - Тобто?
Особа, яка може поручитися за Вас.
Ні, нікого.
- Навіщо поручитель? - Бо він висунув звинувачення.
У чому?
- Згідно його скарги. - Яке він має право!
Вона визнала, що прив'язала його батька до ліжка і замкнула самого.
- Я ж пояснила. - У неї дитина померла!
Не треба кричати.
І не соромно тобі? Хіба ти чоловік?
Спокійно.
Заради Бога, вислухайте нас.
Він на все здатен, щоб викрутитись.
Він ударив мою дружину. Через це в неї був викидень.
Що тут не ясно?
Як можна цього не розуміти?
Послухайте,
будете порушувати спокій - відправлю Вас на 3 дні до в'язниці.
Я втратив усе. Гадаєте, я злякаюся в'язниці?
Побійтесь Бога.
Ізаді, виклич охорону, нехай заберуть його.
Заради Бога, не треба.
- Ні, хай приходять, забирають! - Вийди, заспокойся!
Навіщо?
Я не мовчатиму, коли топчуть мої права.
Вийдіть.
Гаразд, я вийду.
Дайте шапку заберу.
Ходімо.
Я 10 років пропрацював чоботарем.
А потім мене викинули з роботи і сказали, що можу скаржитись куди хочу.
Я скаржився, цілий рік бігав туди-сюди. І, зрештою, нічого.
Усі лише відправляли додому.
Але цього разу так не буде.
Цього разу буде по-іншому.
Мені вже нічого втрачати.
Моя проблема в тому, що я не можу триматися, як він.
Я просто запальний.
Заспокойся!
Ходжате.
Мені погано.
Посидь там.
- Ходіть. - Чого вам? Він заспокоївся.
Я мушу забрати його.
Я маю поговорити зі слідчим!
Стійте.
Благаю Вас, дайте сказати.
Він просто зірвався. Він стільки витерпів останнім часом.
Я попереджав його.
Минулого місяця він ледь не щодня сидів у в'язниці.
Його замучили кредитори.
Я благала їх відпустити його.
Благаю і Вас пробачити його.
Гляньте на це.
Я можу попросити відпустити його?
Він щодня приймає ці ліки. Клянуся, я не брешу.
Відколи його звільнили, він сам не свій.
Втрачає самоконтроль.
Ви ж майже його ровесник.
Пробачте його, будь ласка.
Ідіть, скажіть йому хай знайде Вам поручителя.
Хай береже Вас Бог.
- Не покидайте будівлі! - Я чекатиму на нього тут.
Ти скажеш їй?
Вона подумає, що це тому, що вона внесла заставу.
То нехай.
Тату, будь ласка.
- Гаразд. - Пообіцяй.
Ми удвох обіцяємо.
Тату.
Що?
Ти ж не знав, що вона вагітна?
Ні.
А що?
Нічого.
Чому ти запитала?
Мама сказала, що ти знав.
Звідки вона може знати?
Вона сказала, що коли розповіла тобі
про викидень Разіє, то ти промовчав.
Не запитав чи вона була вагітна. Не був здивований цим.
Зазвичай люди розпитують.
А ти ніби знав уже.
Твоя мама хоче налаштувати тебе проти мене.
Ти запитаєш у неї?
Я не зміг.
Ти ж обіцяв!
Вибач.
Де саме вона впала?
- Тут. - Тут? - Так.
Відведи дідуся. Я зараз прийду.
- Образилась на мене? - Ні.
Ти ходив нагору?
Так, заходив до пані Халані.
Навіщо?
Сказав, що завтра прийдуть її допитати.
Щоб була обережна.
Чому обережна?
Обережна, бо... її допитуватимуть.
А щось не так?
Якщо вона казатиме правду, то навіщо обережність?
- Терме. - Так.
Ходи зі мною.
- Я маю домашнє завдання. - Залиш його.
Уяви, що я - вона.
Бачиш?
Коли когось штовхають звідти, він падає сюди.
Щоб упасти на сходи, їй треба спершу вдаритись тут,
потім тут, обернутись, вдаритись тут і впасти на цю сходинку.
Правильно?
Якби я так сильно її попхав, вона б упала на верхні сходи
або вдарилася б у поручень.
Логічно, хіба ні?
Сама подумай і подивись.
- Тоді чому вона впала там? - Не знаю.
Лише знаю, що я не міг попхати її аж сюди.
Стань тут.
Чому ти не розкажеш це їм?
Головне, щоб ти це знала.
Він так виштовхнув Вас?
Ні, він попхав мене на сходи.
Ці двері не дозволяють цього зробити. Якби я навіть хотів, це - неможливо.
Де Ви впали?
- На ці сходи. - На яку сходинку?
Здається, на цю.
Здається чи напевно?
- Ні, я не певна. - Пані, де Ви побачили її?
Я не бачила, як її штовхали.
Коли я прийшла, вона сиділа на тій сходині.
Чому мовчиш?
Піди покажи, як він тебе попхав.
Мені було погано, я навіть не зрозуміла як це сталося.
Я стану на Ваше місце.
Ви станете у дверях і штовхнете мене з усієї сили.
Я ніяк не зможу впасти туди.
Звісно, ти ж чоловік!
А не вагітна жінка, яке ледь тримається на ногах.
Тоді ти піднімись і перевір.
Кажу вам, це - неможливо!
Якщо когось звідси штовхнути, він не зможе впасти на ті сходи.
Вона сказала, що впала на цю сходинку.
А свідки кажуть, що вона сиділа на тій.
Пані, Ви бачили як її штовхали?
Я не могла звідти бачити як її штовхали,
але я бачила її на сходах.
Можете показати де?
Може в неї запаморочилось у голові і тому вона впала.
Вона кілька разів ходила цими сходами, і їй не паморочилось у голові.
Того дня, ще зранку, я запитала її чому сходи брудні.
Вона сказала, що їй запаморочилось у голові
і їй розсипався пакет зі сміттям.
- Адже так? - Сміття розсипала моя дочка.
Мені Ви сказали, що у Вас було запаморочення.
Пані Халані, вона мила сходи того дня, так?
Сходи були мокрими. Мабуть, вона послизнулась.
- Бо ти її штовхнув, виродку! - Май повагу!
Я не ображаю тебе перед людьми.
- Краще помовч, виродку! - Припиніть!
Виведіть його.
Хіба можуть сусіди свідчити проти нього?
Хочете звинуватити їх у брехні?
Які всі правдолюби тут зібрались! Тільки марнують наш час!
Вибачте. Віддайте дочці її розмальовку.
Ось вона. Ходи сюди.
Візьми свою розмальовку.
Люба, я сварюся з твоїми батьками, не з тобою.
Дозволь, я покладу у твій ранець.
Моя мама не брала Ваших грошей.
Я знаю.
Я розгнівався на неї не через це.
А через що?
Через те, що вона покинула мого тата.
Вона ходила до лікаря.
Іди.
Будь обережна.
Згідно прохання суду, ми оглянемо його і напишемо медичний висновок.
Ви ж бачите, він більше не говорить.
Ви ж казали, що у нього хвороба Альцгеймера.
Так, але до того випадку, він трохи говорив.
Тут лікарня, а не суд.
У нього є синці?
Так, є.
Що сталося?
Я не певен, що синці виникли внаслідок падіння з ліжка.
Не біжи! Обережно!
Мамо, опусти вікно. Там скандал!
Це - школа для дівчат! Хіба не видно?
Я тільки хочу дещо запитати в цієї жінки.
Вам не можна тут бути!
Хочете сваритися - ідіть в поліцію.
Я не хочу сваритися. Я хочу лише поговорити з нею.
Мені немає про що з Вами говорити. Я Вас не знаю.
- Чому Ви збрехали? - Що збрехала?
- Вона знає що! - Викличіть поліцію.
Не лякайте мене поліцією.
Вона тут ні при чому.
Тоді чому вона полізла із запитаннями до моєї доньки?
Я такого не робила.
Ви ж учителька. Вам не соромно?
Навіщо Ви питалися у дівчинки чи я бив її маму?
Я цього не робила!
Як можна судити про сім'ю по малюнку 4-річної дівчинки?
І робити з цього висновок?
Я не говорила такого.
Чому Ви гадаєте, що ми б'ємо своїх дружин і дітей, ніби якісь звірі?
Я клянуся на цьому Корані, що я така ж людина, як і Ви!
Ідіть.
Мені нічого втрачати.
Скажіть чоловікові, нехай не доводить мене до крайнощів.
Я зачекаю надворі.
Роботи в мене немає,
тому я чекатиму скільки треба.
Краще підіть і скажіть слідчому, що Ви збрехали.
Або інакше між Вами і її чоловіком щось є.
Посоромтесь! Я й так терпіла Вас.
- Чому Ви захищаєте його? - Я прийшла і розповіла правду.
- Правду? - Так!
Покляніться на Корані!
Які ще клятви? Її це не стосується.
Я не боюся. В чому поклястися?
Ви сказали, що її чоловік не знав про вагітність моєї дружини.
- Так. - Покляніться.
Клянуся, що її чоловік того дня
не чув нашої розмови з Вашою дружиною, оскільки був на кухні.
Задоволені? Я поклялася. Усе?
Божевільний.
Подзвоніть чоловікові, нехай забере Вас.
Ні, я не хочу, щоб він знав.
Пробачте, мені соромно!
Алло.
Доброго дня, пані Кахраї.
Я залишив Вам повідомлення.
Ви можете підняти трубку?
Та жінка, що доглядала мого батька,
здається, того дня Ви дали їй номер телефону гінеколога.
Я хочу попросити у Вас цей номер.
Щоб піти перевірити чи вона ходила до того лікаря.
І якщо так, то з якою проблемою.
Буду вдячний, якщо подзвоните мені. Дякую.
Що ти хочеш робити?
Ти про що?
- Хочеш продовжувати ці сварки? - А що? Що сталося?
Сьогодні він прийшов до школи
та осоромив її перед усіма.
Що сказав?
Кричав, що мій батько вбив його дитину.
Як їй тепер ходити до школи?
Ти розумієш, що наробив?
Я наробив?
- Він погрожував. - Він не посміє!
Терме, іди в свою кімнату.
А якщо він завтра вб'є твою дитину?
Чого ти від мене хочеш?
Щоб я втік з тобою закордон?
До біса закордон. Ти можеш нормально говорити?
Річ у Терме,
і в тій ситуації, до якої ти її довів.
Я довів, так?
Як ти можеш таке казати!
Хто покинув дім? Хто подав на розлучення?
- Ти сам сказав, що я можу йти. - Так. Навіщо повернулась?
Я не поверталась! Я тут через неї.
- З нею все добре. - У тебе 2 варіанти.
- Не залякуй мене. - Які залякування?
Або ти домовляєшся з ним, або...
- Ні, я знаю що робити. - Хіба ти не штовхав її?
Хіба вона не падала? Хіба дитина не померла?
Так! Я вбив її дитину!
Тоді чому такий впертий? Заплати компенсацію та й кінець!
- Мене не змусять платити! - Чому змусять?
Постав себе на їх місце.
- Я не винен в їхніх бідах! - Їхня дитина померла.
Мій батько теж постраждав! Він більше не говорить.
Він і так мало говорив.
Я був радий і цим кільком словам.
Не порівнюй втрату дитини і слова старого!
Ти бачила, як я її штовхав?
- Тоді чому вона втратила дитину? - Я не знаю!
Може, вдома її вдарив чоловік, через це стався викидень,
а вони хочуть звинуватити мене.
Її дочка сказала, що того дня вона ходила до лікаря.
Невже вона не могла зачекати 2 години і піти після роботи?
Навіщо було прив'язувати старого до ліжка і йти?
Лікар сказав, що дитина померла внаслідок удару.
А звідки ти знаєш, що удар був від мене?
Я не погоджуся з ними, поки вони не доведуть мою вину.
Гаразд, тоді дозволь забрати Терме.
Посоромся! Користуєшся ситуацією, щоб тиснути на мене?
Я хвилююсь за неї!
Наша дочка хоче жити тут. Залишитися тут і вчитися.
Вчитися чому? Сваркам і впертості?
Вчитися не бути такою легкодухою, як ти.
Не здаватися так легко, як ти, при перших труднощах.
Знайшов де сваритись. Чому не прийшов до мене?
Так, я легкодуха.
Знаєш у чому твоя біда?
Кожного разу коли виникає проблема - ти тікаєш від неї.
Не вирішуєш, а тікаєш. Опускаєш руки, здаєшся.
Скажи, навіщо тобі їхати з цієї країни?
Ти боїшся жити тут.
Ти навіть не зміг поприбирати за цілий тиждень.
Не зміг, але це мої справи.
Віддай мені Терме і роби собі що хочеш.
Терме, люба, я тебе не тримаю.
Можеш жити з ким хочеш.
Поїдеш зі мною?
Він продає 1 кг борошна по 20 реалів.
Якщо щодня він продаватиме 270 кг.
Яким буде його дохід за жовтень.
Скільки він отримає?
Ти збрехав.
Що?
Ти збрехав.
Що збрехав?
Збрехав, що не знав про її вагітність.
Чому ти так гадаєш?
Ти сказав, що не чув їхньої розмови з пані Кахраї.
Так.
Тоді як ти дізнався, що пані Кахраї дала їй номер телефону?
Це була та ж розмова, хіба ні?
Гаразд.
Якщо хочемо підрахувати дохід.
Так, я знав.
Твоя мама казала правду.
Я був на кухні, але почув їхню розмову.
Чому ти сказав, що не знав?
Знаєш, що було б зі мною, якби я сказав, що знав?
Мене посадили б до в'язниці на рік, може на три.
Я подумав про те, що буде з тобою.
З ким ти будеш ці роки.
І вирішив, що буду заперечувати.
Якщо ти знав, чому ти її штовхнув?
Я знав, що вона вагітна, але в той момент просто забув.
Взагалі забув. Вилетіло з голови.
Треба їм так і сказати.
Закон не враховує таких нюансів.
Або я знав, або не знав.
Поглянь на мене.
Якщо ти попросиш, то я зізнаюся.
- Привіт. - Привіт.
Я ж казала не чекати мене перед школою.
Зачекайте!
Що ти робиш?
Пані Кахраї, зачекайте.
Зупиніться, я хочу пояснити Вам дещо.
Будь ласка!
Тату!
Моя донька у небезпеці!
Без свідків я нічого не зроблю.
То без свідків мені чекати коли він вб'є її,
а тоді вже прийти до Вас?
Звідки мені знати, що Ви кажете правду?
А нащо мені брехати?
Я привіз сюди дочку і батька, щоб збрехати Вам?
- Ваша донька тут? - Так, у коридорі.
Запитайте в неї.
Я боюся відпускати її до школи. Боюся залишати батька вдома.
Позивач тут?
- Дописали? - Майже.
То Ви не знали, що його дружина вагітна?
Ні, не знав.
І не чули їхньої розмови з репетиторкою?
Ні, не чув.
Не чули, так?
Якщо кожен в цьому місті...
Приходила пані Кахраї і змінила свої свідчення.
Вона сказала, що Ви знали.
- Сказала, що я знав? - Так, учора.
- Звісно, він погрожував їй. - Відповідайте, чули чи ні?
Я ж сказав, що ні.
Тоді, як Ви дізналися про той номер телефону?
- Дочка розповіла мені. - Що розповіла?
Що ця жінка взяла номер телефону у вчительки.
Покличте дочку.
- Зараз покликати? - Так.
Ви зачекайте там.
Запитання?
Які запитання?
Не знаю. Давай ранець.
Що ти мені розкажеш?
Ви ще нічого не запитували.
Хіба тато не сказав тобі, що я буду запитувати?
- Ні. - В якому ти класі?
У 6-му.
Того дня, коли твоя репетиторка розмовляла з тією жінкою
ти перебувала там, чула їхню розмову?
Ні. Я відходила за книжками.
Тоді як ти дізналася,
що твоя репетиторка дала тій жінці номер телефону?
Вона дала їй номер пізніше, коли вони вже йшли.
- Перед тобою? - Так.
Тоді чому ти не розповіла цього своєму татові раніше?
Чого?
Того, що та жінка взяла номер телефону у твоєї репетиторки.
Я не думала, що це важливо знати татові.
Ти йому розповіла чи він сам почув?
Про номер телефону? Я розповіла йому.
- Ти розповіла? - Так.
Гаразд. Можеш іти.
Який злочин я вчинив?
Ніякий. Все правильно.
Але Ваш чоловік не визнає своєї вини.
Я визнаю його вину. Але чого Ви, зрештою, хочете?
Кілька років ходитимете в суд, щоб отримати компенсацію
в кілька тисяч туманів?
- Чому Ви гадаєте, що це через гроші? - Я такого не казала.
- Гадаєте, що я якийсь нікчема. - Ні.
Що я не маю гідності, нічого не розумію.
- Я такого не казала. - Дай їй сказати.
Нічого не зміниш.
Дитину вже не повернути, а мого чоловіка не повісять.
Її чоловік не робив цього навмисно.
Вони - хороші люди, пропонують прийнятне вирішення.
Візьми гроші і заспокойся. У твоїй ситуації - це вихід.
Давайте зараз визначимо суму,
а я сама вмовлю свого чоловіка.
Його ще вмовляти треба! Заради Бога, дайте нам спокій.
Тобі хіба гроші не потрібні?
Подивись на себе.
Не дайте йому піти.
Зачекай. Треба поговорити.
- Привіт. - Привіт.
Ти залишишся?
Мамо.
Мені треба поговорити з ним.
Присядь. Я хочу поговорити з тобою.
Я чую тебе.
Сьогодні я розмовляла з чоловіком тієї жінки.
Присядь.
Мені таки вдалося його вмовити.
Він згоден на 15, замість 40.
Усього 3 чеки по 5 тисяч туманів.
Як ти сміла говорити з ним про гроші?
Я не можу постійно хвилюватись за безпеку своєї дочки.
Ти не відповіла.
Ви трохи запізнилися, а я через це ледь не здуріла!
Нащо ти втручаєшся в це?
Я не прийшла сюди сваритись.
Боже, як сказати, щоб вона зрозуміла?
Хіба ти не казав, що це - моя вина?
Що якби я не пішла, то нічого б не сталося?
Тому дозволь мені виправити це.
Якщо я заплачу, це означатиме, що я визнав свою вину.
- Але він погодився! - Він не залишить нас у спокої.
- Якщо не заплатимо, то залишить? - Чому я маю платити йому?
Я заплачу зі свого приданого.
Якби треба було, я знайшов би десь ці гроші.
Позичив би, попросив би, але твого приданого не чіпав би.
Але платити здирникам я не збираюся.
Наша донька уже підліток. Вона страждає через це.
Чутливість характерна підліткам.
Але якби вона справді страждала, вона б не залишилася зі мною.
Як гадаєш, чому вона залишилася? Чому вибрала тебе?
Щоб ми не розлучались.
Вона знає, що без неї я нікуди не поїду.
Вона страждає, але не показує цього.
Можеш дзвонити. Скажеш їм, що я не платитиму,
доки не буде доведено, що я винен.
Я продам свою машину.
- Не варто цього робити заради мене! - Не заради тебе.
Якщо твоя дитина не варта...
Що ти верзеш? Річ не в грошах.
Я не заспокоюсь, поки моя дитина не буде в безпеці.
Ти не мала права щось вирішувати замість мене і йти домовлятися.
Якби не я, ти сидів би зараз у в'язниці.
Можеш піти і забрати свою заставу.
Мені від тебе нічого не потрібно.
Вставай, Терме. Ходімо.
Вставай, кажу.
Мамо, будь ласка.
- Я не хочу, щоб ти залишалася тут. - Мамо, не треба.
Тобі гроші важливіші за життя дитини, так?
Так, вони тобі важливіші.
Мамо! Будь ласка, послухай.
Ти ж казала, що залишишся.
Я помилялася. Збирайся!
Його дурна гордість йому важливіша.
- Мамо, будь ласка! - Я чекатиму в машині. Збирайся!
Нічого страшного, люба.
Поживеш там кілька днів, поки складатимеш іспити.
Побудеш з дідусем, бабусею.
Тобі буде краще там.
Ти ж казав, що це - несерйозно!
Тепер серйозно.
Терме.
Мила.
Якщо ти плакатимеш, я теж заплачу.
Чому ти не заплатиш їм, щоб мама повернулася?
Це не поверне її.
Поверне. Вона хотіла залишитися.
Я бачила в машині її речі.
Терме.
Якщо ти вважаєш, що я винен, піди поклич маму.
Ми подзвонимо їм і потім підемо заплатимо.
Я сумніваюся.
- Він же штовхнув тебе? - Так.
Щось сталося вдома?
Ні, але чомусь дитина припинила рухатися ще раніше.
Раніше, ніж він штовхнув?
Тобто дитина була вже мертва?
Я не знаю, можливо.
Щось було не так?
Не певна, але... Перед цим уночі був біль.
- Ти падала до цього? - Ні.
Мене вдарила машина.
Ваш свекор вийшов на вулицю.
Я побігла за ним.
Він хотів перейти вулицю.
Я кинулася зупиняти його і тоді мене вдарила машина.
А вночі після того почався біль.
Твій чоловік знає це?
Чому ти не сказала цього в суді?
Мій чоловік уб'є мене, якщо дізнається, що я розповіла Вам.
Від учора він тільки й чекає,
щоб отримати гроші і повернути борги.
І що нам тепер з цим робити?
Це - моя вина.
Учора, коли він сказав, що Ви пообіцяли йому гроші,
я дуже злякалася і подзвонила кільком людям.
Мені сказали, якщо я сумніваюся, то брати гроші - це гріх.
Якщо ми не заплатимо, то має бути доведено, що мій чоловік не винен.
Благаю, не розповідайте цього нікому!
Але твій чоловік не дасть нам спокою.
Я боюся за свою доньку.
А я боюся, якщо візьмемо ці гроші,
то щось станеться з моєю донькою.
Що мені тепер робити?
Не платіть йому.
Не треба.
Твій чоловік дасть нам спокій?
Дай мені. Принеси кілька тарілок.
Не хвилюйся, нічого не станеться.
- Дякую, не треба. - Дякую.
Коли ви відкличете свою скаргу,
ми віддамо вам ці три чеки.
Хай береже вас Бог! Ходжате, принеси ручку та папір.
Запишемо всі умови та підпишете обоє.
- Спершу я хочу дещо сказати. - Помолімося і закінчуймо з цим.
Згоден, але я вже погодився і дотримаюся свого слова.
Лише хочу попросити, щоб його дружина і моя донька
прийшли сюди, бо я хочу дещо сказати.
Поклич її.
Дякую вам.
Покличте ще мою доньку.
Ходи сюди, тебе тато кличе.
- Добридень. - Добридень.
Терме, сідай тут. Дякую.
- Вибачте. - Нічого.
Дивіться,
я підписав усі чеки і віддаю їх вам.
З цим жодних проблем.
Але я маю прохання до Вас.
Пані, Ви - побожна людина.
Покляніться на Корані, що в смерті Вашої дитини винен я.
Принеси Коран.
Піди, принеси.
Швидше приходь або вони щось запідозрять.
Його кредитори вже чекають на гроші.
Не сором нас, заради Бога.
Я не клястимусь.
Хіба ти не казала, що машина тебе вдарила, коли ти побігла за його батьком?
Чому не йдеш?
Вона боїться.
Чому?
Я сумніваюся.
Боже мій!
Азам, іди до них.
Чому ти сумніваєшся? Згадала щось?
Я щойно розповіла Азам.
Розкажи і мені що сталося.
Напередодні мене вдарила машина.
А вночі перед цим у мене був сильний біль.
Іди, я візьму цей гріх на себе.
Гріх - взяти гроші! Я дізнавалася.
Який гріх? Він сам погодився.
Я боюся, що нас буде покарано!
Гірше, ніж зараз? Подивись на нашу ситуацію.
Змилуйся, пошкодуй нашу доньку.
Я боюся, що з нею може статися якась біда.
- Ходімо! - Я не можу!
Не підставляй нас!
Заспокойся, не бий себе.
Навіщо ви прийшли? Хіба я не казала не приходити?
Хіба я не казала, що взяти ці гроші - гріх? Я не хочу їх.
Як мені тепер тут жити? Навіщо Ви так зробили?
Навіщо?
Вставай.
Люба, ходімо.
- Добридень. - Добридень, заходь.
То яке твоє рішення?
Твої батьки дали тобі можливість самій вирішувати з ким ти хочеш жити.
Або з татом, або з мамою?
- Ти вирішила? - Так.
- Справді? - Так.
- Вирішила чи ні? - Так.
Що вирішила?
Я маю сказати це зараз?
- Якщо ти не вирішила... - Я вирішила.
- Якщо не впевнена... - Я вирішила. - І?
Якщо так буде краще, то батьки можуть вийти.
Можуть?
Вийдіть, будь ласка.
І Ви теж, пані.
Переклад і реліз - Yuranako (hurtom.com)