To niso zadostni razlogi za loèitev.
Obstajajo še drugi razlogi? –Denimo?
Ali je alkoholik, vas pretepa, vam odreka pravice?
Niè od tega. Dober in dostojanstven èlovek je.
Zakaj torej želite loèitev? –Noèe iti z mano.
Èe si bo premislil, bom preklicala zahtevo za loèitev.
Greš z mano? –Ne grem. –Vprašajte ga, zakaj.
Poznaš razlog. –Ne, ponovno mi razloži.
Vprašajte jo, zakaj naj bi se odselili v tujino.
Povej en protiargument. –Povem ti jih tisoè. –Povej enega.
Moj oèe. Ne morem oditi brez njega. –Brez svoje žene pa lahko?
Kdaj sem te zapustil? Ti si vložila loèitev.
Mar ne zapustiš žene in otroka, èe jima veliš oditi?
Ni tega pravkar rekel? –Da, in ponovil bom.
Èe hoèeš oditi, ti ne bom branil! –Tišje, umirite se.
Nekoè si prišla k meni, danes me zapušèaš!
Èe želiš … –Kako to misliš? Tega sva se lotila skupaj.
Po 18 mesecih prizadevanj, so nam odobrili vize.
Minilo je že šest mesecev. Poteèejo èez 40 dni.
Zakaj bi zapravili to priložnost?
Èe je noèeš zamuditi, potem predlagaj kompromis.
Poznaš mojo situacijo. –Kaj naj storimo, visokost?
Izgovarja se na oèeta … –On je razlog, ne izgovor.
Njegov oèe ima Alzheimerja in ga sploh ne prepozna.
V èem je torej zanj razlika? –Zakaj to praviš?
Ve, da si ti njegov sin? –Jaz vem, da je on moj oèe.
Na tvojo hèer in njeno prihodnost se pa požvižgaš?
Kdo je njo omenil? Zakaj misliš, da je le tebi mar?
Otroci v tej državi nimajo obetajoèe prihodnosti?
Kot njena mati bi raje videla, da ne bi odrašèala v takem okolju.
Kakšnem?
Je zanjo boljše, da ima oba starša ali le mamo?
Zato želim, da pride z nama. –Ne morem oditi.
Kolikokrat naj še ponovim? –On ne more. Kaj bo torej z mano?
Niè. Živite kot pred tem.
Èe bi mogla, ne bi želela loèitve. –Oba se morata strinjati.
Saj je pravkar pritrdil. –Se strinjate z loèitvijo?
Èe želi zapustiti družino, da bi živela v tujini, potem se.
Strinja se. Kaj pa moja hèerka? –O vsem se morata sporazumeti.
Koliko je stara? –Èez dva tedna bo 11.
Brez oèetovega dovoljenja ne more oditi.
Tega ne bo dovolil. –To morata rešiti med seboj.
Tukaj se prosim podpišite in nasvidenje.
Upala sem na vašo pomoè. –Tukaj se podpišite. Vi tudi.
Kje? –Tukaj.
Želim le hèerko, vse ostalo lahko obdrži.
Najina hèerka je navezana name, noèe s teboj.
Ker ne pozna drugega. –Zakaj ne? Stara je 11 let.
Prosim, podpišita se in ne tratita èasa sodišèa.
Ti veš vedno najbolje. –Ne, ti želiš imeti vedno prav.
Kaj naj storim? Èasa je le še 40 dni.
Ni vsaka malenkost razlog za loèitev.
Malenkost? To ni malenkost. Govorimo o moji hèeri.
Enako je tudi njegova, tudi on ima svoje pravice.
Po mojem vaša težava ni pereèa. Prosim, podpišite in odidite.
LOÈITEV
Rekli ste drugo nadstropje. –To je drugo nadstropje.
Kaj pa je potem to? –Pritlièje, prvo nadstropje in to je drugo.
Ceno smo dorekli le za dve nadstropji.
Kupec vam bo plaèal. –Ampak samo dve nadstropji.
Ne razumem vas. –Poklièite kupca.
To so tri nadstropja.
Jaz vam bom plaèala razliko. Pustite me mimo.
Gospa?
Povej oèetu, da želita oditi. –Zakaj mu ti ne poveš?
Kaj sem takega rekla? –Se nisva dogovorili?
Uèim se.
Dober dan. –Pozdravljeni, gospa.
Takoj pridem.
Ne vem, koliko veste o delu. Skrbeli bi za mojega oèeta
in opravljali nekaj hišnih del, a predvsem bi morali paziti,
da vzame svoja zdravila ob predpisani uri.
Paziti bi morali, da ne pride preblizu peèi
in da ne bi odšel iz stanovanja.
Termeh, pojdi po svoje perilo.
Prihajati morate ob 7:30, da lahko odidem v službo.
To je prezgodaj.
Od doma bi morala že ob petih, da bi prišla pravoèasno.
Lahko pridete do osmih? –Ne vem.
Ob osmih bo tudi v redu. Pozvonite pri zgornji sosedi.
Kljuè bom pušèal tu gor. Prav? –V redu.
Nama lahko prosim plaèate? –Kakšno je meseèno plaèilo?
Takoj bo prišla. 300.000 na mesec.
To je premalo. –Takšna je postavka.
Upoštevajte, da je pot dolga. Veèkrat moram prestopati.
Veè vam ne morem ponuditi. Èe sprejmete, lahko zaènete jutri.
Morda bodo potrebovali tudi to. –Nimam drobiža.
Sporoèite do popoldneva, ali vam odgovarja,
sicer bom najel koga drugega. –Prav.
Termeh, tvoje perilo!
Greš z mano?
Zakaj boš odnesla svoje knjige? –Hoèem jih imeti.
Vse to za samo dva tedna?
Hvala. –Prosim.
Katere nastavitve uporablja? –Jo grem vprašat?
Hoèeš, da izpadem nesposoben?
Simin, kam odhajaš? –Takoj bom nazaj.
Samo do konca ulice skoèim, takoj bom nazaj.
Vrnila se bom. Nek opravek imam.
Štiri. –Zakaj štiri?
Ker je najbolj obrabljena. Najveèkrat je prala na njej.
Štirica torej.
Od zdaj naprej bova prala na èetrtem programu.
Zares odhaja. –Vrnila se bo.
Termeh! –Kaj? –Pridi k svojemu dedku.
Oèe?
Termeh, pojdi v svojo sobo.
Oèe, vstani. Izpusti jo.
Vstani, odpeljal te bom v kopalnico.
Kam me pelješ? –V kopalnico, nato pa po èasopis.
Ljubica, pojdi v svojo sobo.
Kam me pelješ? –Pridi.
Ne vtikaj roke tja.
Vzela bom ta CD.
Vzemi kateregakoli hoèeš. –Ne, samo tega.
Adijo.
Mislila sem, da tudi vi tam stanujete.
Ne, preselila sem se k svoji materi.
To je malce težavna okolišèina. –Ne, lahko mu zaupate.
Naj vas to ne skrbi. Poleg tega ga ne boste sreèevali.
Odhajal bo zgodaj in prihajal, ko boste vi že odšli.
Pripeljite s seboj tudi svojo hèer. Družila se bo z mojo hèerko
in meni bo v uteho.
Svojo odloèitev sporoèite vaši svakinji.
Kam greš?
Kaj je to?
Kisik. –Kaj je kisik?
Pojdi proè, zbudila ga boš.
Niè ne slišim.
Kaj poène?
Pozdravljeni. Kam želite iti?
Èasopis. –Kako? –Èasopis hoèem.
V svoji sobi ga imate.
Pridite, pospremila vas bom do vaše sobe.
Peljala vas bom v sobo in vam pripravila zajtrk, prav?
Mami, polulal se je v hlaèe.
Sedite na posteljo.
Kaj je to?
Kaj poèneš tu?
Obuj si èevlje, saj vidiš, da so tla mokra.
Vedno je povedal, kadar ga je tišèalo …
Odpeljite ga v kopalnico.
Pred 12. uro ne morem priti, pouk imam.
Poklièite mojega moža. Imate njegovo številko?
Zapišite si jo. Pisalo je poleg telefona.
Se boste lahko preoblekli, èe vam prinesem sveže hlaèe?
Se boste zmogli preobleèi?
Simin? –Se lahko sami umijete?
Simin?
Tu imate oblaèila.
Okopajte se in se oblecite.
Tu je brisaèa.
Prav? –Da.
Okopajte se.
Hlaèe odložite tja noter.
Boste zmogli?
Hlaèe.
Slecite jih. Oblecite tiste, ki sem vam jih prinesla.
Prav?
Simin.
Dober dan, imam versko vprašanje. Delam v nekem gospodinjstvu,
kjer naj bi oskrbovala nekega ostarelega moškega.
Klièem, ker se je pomokril v hlaèe.
Rada bi vedela, ali bi grešila, èe bi ga preoblekla?
Ne, nikogar ni tu.
Star je 70 ali 80. Pozablja stvari, senilen je.
Težava je v tem, da je ubožec moker že pol ure.
Smem?
Ne bom povedala oèku.
Moj angelèek.
Vstanite.
Razkoraèite noge. Dobro. Sedaj pa slecite hlaèe.
Kartica!
Vsi so strmeli. –Kar naj. Koliko? –37,5.
Pa drobiž? –Niè. –Si prosila zanj?
Za napitnino ima. –Napitnino? Samo trenutek!
Napitnino dobi, kadar on natoèi gorivo.
Pojdi po drobiž. –Oèe! –Hitro!
Poèakajte.
Izvoli.
Obdrži ga. –Res?
Dober dan. –Dober dan, Termeh.
Dober dan, kako ste? –Dobro, hvala.
Vzela bom svoje knjige. –Ne pozabi na rezultate testa.
Kako ste, ga. Kvahraei? –Dobro, vi? –V redu, hvala.
Oprostite, da zamujava. –Niè zato. Kako je vaša žena?
Dobro, hvala. –Odpravili se bova.
Dober dan, gospod. –Dober dan.
Kako si, oèe?
Zdravo, gospodièna. –Dober dan.
Tu imaš èasopis.
Si mu ti prebrala èasopis ali ti ga je on?
Sin, Ali se je poroèil. –Kateri Ali? –Ali.
Seveda, Ali se je poroèil. Termeh, pohiti!
Ventil kisika ni bil zaprt. –Najbrž ga je odprl.
Naslednjiè ga moèneje zategnite.
Oprostite, vendar se ne bom veè vrnila.
Se nismo dogovorili za vse dni? –Pot je prenaporna.
Drugim sem že odpovedal. Ura je 16.
Kako naj najdem nekoga drugega? –Delo je preveè naporno.
Res ne zmorem, delo je pretežko zame.
Stopite z mano, prosim.
Somajeh, kje imaš ruto? –Tukaj jo ima.
Morda ste utrujeni, ker je to vaš prvi dan.
Ne. Tu ste bili nekaj minut, videli ste, kako je.
Somajeh, pojdi po svoj nahrbtnik.
Mi lahko, prosim, daste tisto številko?
Izvajajo tudi sonografije. –Danes se je veliko premikal.
Potem je deèek. –Brcal je v mamièinem trebušèku.
Rad bi prišel ven. –Da bi se igral z mano.
Jo lahko, prosim, zapišete sem noter?
Recite, da vas pošilja Kvahraei. Poznajo me.
Je zdravnik ali zdravnica? –Zdravnica. Predhodno poklièite.
To bi morali omeniti že vèeraj. Kako naj ga jutri pustim samega?
Termeh, kje je spravljen èaj? –Ne vem.
Morali bi mi povedati, da ga bom morala kopati.
Kopati? –Pomokril se je v hlaèe.
Ni prav, da ga jaz umivam.
Plaèajte mi, prosim, da lahko grem.
Vedno je povedal, kadar ga je tišèalo.
Obstajajo podjetja, pri katerih lahko najamete
moškega pomoènika. –Ne morem vzeti kar nekoga.
Izvolite.
Preštejte, prosim. –Oprostite, vendar zaradi vere …
Je že v redu. –Hvala. –Prosim.
Zbogom. –Nasvidenje.
Prosim? –Rada bi vprašala,
ali lahko dam možu vaš kontakt pod pretvezo,
da sem ga našla med oglasi? Opravljal bi moja dela.
Povejte mu, kakšno je delo, in èe želi, lahko pride.
Noèem mu izdati, da vas poznam. Ne ve, da hodim sem.
Potem naj me poklièe ali pa zveèer pride sem.
Danes ne bo utegnil. Jaz bom prišla še jutri.
Ne oddajte dela do takrat. Z njim boste dorekli plaèilo.
Brez skrbi. Naj me poklièe in se bova sestala.
Hvala. –Prosim. Nasvidenje in hvala.
G. Lavasani?
Stopite tja.
Jaz sem Samadi. Klical sem zaradi službe.
Da, kako ste? –Oprostite, ker zamujam.
Kaj ste nazadnje poèeli? –Bil sem èevljar.
Ste ga pripravljeni tudi okopati?
Kako? –Vèeraj se je zaèel mokriti.
Kot bi bil moj lastni oèe. –Sami boste morali nanj paziti.
Ne bo vaše žene? –Ne, trenutno sem samski.
Oprostite, toda ali ni 300.000 premalo?
Koliko bi si želeli? –Morda bi 400.000 …
Toliko ne utegnem plaèati. –Zvišajte plaèilo,
èe boste z mano po nekaj dneh zadovoljni.
Tu imate naslov. –Že danes lahko zaènem.
Ne, danes že imam nekoga. Jutri pridite.
S seboj prinesite osebni dokument. –Katerega? –Nekega veljavnega.
Pobožnež? –Vernik.
Pešèina? –Plaža.
Pušèava? –Pušèava.
Vstaja? –Upor.
Zvonec. –Razieh. –Ne.
Njen mož. –Da.
Kako se glasijo sledeèe besede v perzijšèini?
Maquette? –Nemunak. –Compote? –Khošaab.
Guarantee? –Tazmin, zemanat. –To je po arabsko, ne perzijsko.
Tako je rekla uèiteljica. –Ne govori tega.
Kar je narobe je narobe, ne glede, kdo je rekel.
Za "guarantee" napiši … –Ona ocenjuje. –Prav, kar naj.
Napiši raje "poštvaneh". –Poštvaneh.
Dober dan.
Kaj je sedaj to? Vaš mož bi moral priti.
Oprostite, ni utegnil. –Kaj pa jutri?
Ne vem. Sicer bom prišla jaz. –Upam, da ne bo tako nestanoviten.
Ne, hotel je priti, a ga je dal sinoèi zapreti upnik,
kateremu je dolžan denar. –Prav, toda moram v naprej vedeti,
ali je zadržan in ga ne bo. –Ne, zagotovo bo prišel.
Šla bom do upnika in ga prosila, naj dovoli njegovo izpustitev.
Prosim, zaklenite za menoj. –Prav. –Nasvidenje.
Dober dan.
Ne stopaj po njej, umazana je.
Odnesi smeti.
Boš zmogla?
Bom.
Kje naj najdem èisto oblekico zate?
Sleci jo!
Mami, ni ga v svoji sobi.
Kaj? –Ni ga v svoji sobi.
Pojdi pogledat v kopalnico.
Takole. Prestrezi žogo, prav?
Daj roko!
Dedek, za koga igraš? –On je menedžer.
Si videl to?
Ste v redu? Sedite.
Ste dobro?
Kje ste hodili toliko èasa? Ubožec vas èaka že pol ure.
Pot do sem je zelo dolga. –Dober dan.
Še nekaj. Smeti odnesite v košu. Vreèe se raztrgajo in umažejo tla.
Vèeraj se mi zvrtelo in se mi je raztrgala.
Pobrisala bom stopnišèe.
Pojdi noter. Spustite nas noter.
Dovolite mi zapreti vrata.
Gospa … –Je ni?
Kako je že ime njeni hèerki? –Somajeh.
Ne sedaj tja, mokro je.
Somajeh!
Ga. Khalani!
Potrkaj.
Somajeh, dedek!
Ga. Khalani!
Prosim? -'Dan, kako ste? –Dobro, hvala.
Ste videli gospo, ki dela pri nas? –Èistila je stopnišèe.
Kdaj? –Dopoldne.
Je ni tu? –Ne. Hvala.
Poèakaj tu, v avto grem po kljuè.
Kaj je?
Oèe?
Primi ga za noge.
Oèe, vstani. Poglej Termeh.
Oèe!
Diha. Ne skrbi.
Te boli roka? Sleci mu srajco.
Dvigni roko. Te boli?
Naredi korak.
Hodi. Greva po èasopis.
Premakni nogo.
Te boli? Pogledal bom, èe je kaj videti.
Kdo ti je to storil?
Preveriti hoèem, ali so tvoje noge cele.
Ljubica, pojdi v svojo sobo.
Je kaj narobe? –Ne, pojdi.
Odšla je, oèe. Dovoli, da pogledam tvoje noge.
Sleci hlaèe.
Prekleta golazen.
Si ti vzela denar iz predala? –Ne. –Prav, pojdi v kuhinjo.
Rekel sem ti, da pojdi v kuhinjo. Saj vidiš, da je vse v redu.
Pojdi. Zapri vrata.
Dober dan.
Pridi.
Mami, žejna sem.
Pazi nanj.
Dober dan. –Kje ste bili?
Nekaj je prišlo vmes, morala sem oditi.
Ne bi smeli oditi. –Spal je. –Torej ga zaklenete in greste?
Samo kratek èas me ni bilo. –Kratek? Lažete.
Umiral je, ko sem prišel!
Vedno spi ob taki uri, zato sem … –Torej poènete to vsak dan?
Zaklenete ga in greste po svoje? –Ne, prisežem, danes je bilo prviè.
Zakaj ste ga privezali? –Poèakaj me zunaj.
Je bil tak dogovor? –Imela sem nujen opravek.
Nisem imela izbire. –Najlepša hvala!
Vsak dan ga privežete in greste po svojih opravkih.
Je z njim vse v redu? –Res sem vam hvaležen!
Poèakaj zunaj, srèek. Preveri, kako je z dedkom.
Kaj ste iskali v tisti sobi? –V kateri sobi?
Kateri? V tisti, iz katere ste ukradli denar.
Ukradla sem denar? –Vas ne plaèujem?
Jaz? –Torej ga niste? –Prisežem, da ga nisem ukradla.
Odidite. –Gospod, prisežem pri muèenikih!
Pravite, da sem ukradla denar, preglejte mojo torbico.
Èe to drži, bi moral biti tu notri.
Primi. –Dajte mi torbico.
Prisežem, da nisem vstopila tja. To je vse, kar je notri.
Kaj poènete? –Nisem vstopila tja!
Prisežem pri muèenikih, da nisem stopila v tisto sobo!
Odidite. –Pravite, da sem …
Kaj sem zagrešila? Ne dotikajte se me!
Ne bom se vas dotikal. Odidite.
Odidite! –Ne bom odšla, dokler ne dobim svojega zaslužka!
Zaslužili ste si, da vas brcnem ven!
Vendar vas zaradi nje ne bom.
Ven! S tem vam delam še uslugo! –Kaj se mu je zgodilo?
Odidite, to je moje stanovanje. –Prav, ampak to ni pravièno.
Ven. –To je greh. –Ven!
Konec.
Oèe.
Odpri vrata. Rad bi prišel noter.
Tako paziš nanj?
Odpri vrata.
Ozri se za hrbet. Poglej me.
Odpri vrata! –Krièanje ne bo pomagalo.
Zato sem ti naroèil, da pazi nanj.
Morda ga boli noga in ne more vstati.
Dedek.
Oèe, odpri vrata.
Prosim, odpri vrata.
Potisnil bom vrata.
Lahko te poškodujem, oèe. Umakni se.
Potisnil bom vrata.
Zakaj se tako muèiš?
Kdo vam je dovolil vstopiti? –Kako je z njim?
Dajte mi kljuèe in izginite! –Nisem kradla. –Postajam jezen!
Nisem … –Ne pravite mi tega! –Sicer se ne bi vrnila. –Ven!
Dajte mi današnje plaèilo. –Saj ste ga že vzeli, kajne?
Že od 5:30 zjutraj sem s hèerko Somajeh …
Gospod, poèakajte! –Odidite!
Prisežem, da nisem kradla!
Ven!
Kaj se je zgodilo?
Kaj je se je zgodilo? Sedite.
Kaj se je zgodilo?
Mami, previdno.
Vadita skupaj anglešèino. –Adijo, dedek.
Oèe, Termeh te pozdravlja.
Previdno!
Prav.
Kaj je? –Mami pravi, da pridi noter.
Povej ji, da je dedek v avtu. –Pravi, da je pomembno.
Nisi še loèen, pa nas že ignoriraš. –Zaposlen sem.
Ljudje se loèujejo, da bi bili manj zaposleni.
Mati, ti kanali imajo preveè šuma. –Nastavi tiste, ki jih lahko.
Prisedi. –Hvala. Kje je Simin?
Zdravo.
Kje je Termeh? –V avtu z mojim oèetom.
Pojdi še ponj. –Ne, utrujen je. Ob taki uri spi.
Kaj si želela? –Si se prepiral s tisto žensko?
Je bila pri tebi? –Njena svakinja je klicala.
Kakšna predrznost. –Kaj je storila?
Starca je privezala k postelji, zaklenila vrata in odšla po svoje.
Èe bi še malo zamudil, bi umrl. –Je sedaj v redu?
Padel je s postelje. Ne vem, koliko èasa je tako ležal.
Kam je šla ona? –Kako naj jaz vem?
Rekla je, da si jo udaril. –Jaz? Ni res.
Zakaj je potem v bolnici?
Zakaj je v bolnici? –To sprašuješ mene?
Porinil sem jo iz stanovanja. –Njena svakinja me je ozmerjala.
Kaj je rekla? –Da bo tvoja krivda, èe umre.
In podobno.
Ni povedala, kaj se je zgodilo? –Prekinila sem, ker je preklinjala.
To se zgodi, èe zaposluješ neznance.
Ne krivi mene, povedala sem ti, da poznam le njeno svakinjo.
Je povedala v kateri bolnici je?
Dober veèer. –Prosim? Samo trenutek.
Nocoj so pripeljali sem neko žensko po imenu Razieh.
Kako se piše? –Ne veva. Prišla je pred kratkim.
Zakaj je tukaj? –Veva le … –Da je v bolnici.
Poklièem vas nazaj. Nasvidenje.
Njen mož se piše Samadi.
Razieh Asnari? –Je stara med 30 in 40 let?
Imela je operacijo. –Zakaj?
Doživela je splav.
Je sedaj v redu? –Halo? Samo trenutek. Da.
Je njena družina tu? –Morebiti je v pritlièju.
Hvala.
Kaj si ji storil?
Kaj sem ji jaz storil?
Dober veèer.
Kako ste? –V redu, hvala. –Dober veèer, gospa.
Kako je z njo? –Kom?
Vašo ženo. –Sedaj je na opazovanju.
Jo poznate? –Jaz jo.
Niso imeli sendvièev. –Dober veèer.
Greva lahko do nje? –Od kje jo poznate?
Vaša sestra nama jo je priporoèila za pomoè na domu.
Res hvala.
K vam je hodila delat? –Nekajkrat je prišla.
Ker vi niste mogli, je prihajala namesto vas.
Pojej nekaj. –Skrbela je za vašega oèeta?
Zgolj kratek èas, dva ali tri dni.
Zakaj mi niste tega povedali že v banki?
Mislil sem, da vam bo ona. –Zakaj ste tukaj?
Da sva vam na razpolago. –Za kaj?
Èe potrebujete pomoè. –Je res padla?
Stopite z mano, pojasnil vam bom.
Pojasnil vam bom, pridite. Poglejte, razumem vašo situacijo.
Ubili ste njenega otroka. Kaj bi sedaj radi?
Res mi je žal. –Opravièilo ga ne bo oživelo.
Le nekaj mi povejte. –Zunaj vam bom razložil.
Poèakajte, zakaj mi niste povedali?
Ker sem mislil, da vam bo ona …
Samski ste.
Pustite ga!
Umirite se!
To je bolnica.
Nehajte! Dovolj!
Zakaj za vraga ste prišli?
Pokaži.
Moja lastna sestra. –Žal mi je! Odpusti mi.
Pokaži.
Pridi ven.
Rad bi se pogovoril s tabo.
Prosim, nikar, Hodžat!
Ti spustim sedež?
Ne.
Odpeljal te bom domov, nato pa grem po Termeh in oèeta.
Ne.
Noèeš?
Želiš v takem stanju k svojim staršem?
Dovolj je bilo, domov greš.
Noèem.
Kam pa greste?
Tu ga oddajte.
Ste slišali njegove obtožbe? –Bili smo trinajstega.
Žal mi je. Ta novica me je zelo pretresla.
Obiskal sem jo v bolnici. –Torej priznate?
Je to zdravniški izvid? –To je izvid iz bolnice,
ki ga je potrdil zdravniški izvedenec.
Štiri mesece in pol, deèek. Pojasnite.
Priznam, da sem bil malce grob. –Ste jo torej porinili?
Ne, skušal sem jo spoditi iz stanovanje.
Bodite natanèni, obtoženi ste umora.
Star je bil 19 tednov. Posledièno tudi pravi èlovek.
Nisem je hotel pahniti, temveè zgolj zapreti vrata.
Niste me porinili? –Gospa, prosim.
Èe bi vedel, da je noseèa, je ne bi skušal odgnati.
Le vrata sem skušal zapreti. –Se strinjate z njegovo razlago?
Ni me porinil. Tu me je zgrabil in me zaluèal po stopnicah.
Nisem vas zaluèal. Poskušal sem vas spraviti ven.
Kdo napodi noseènico? –Nisem vedel.
Zakaj lažete? –Izvedel sem v bolnici.
Visokost, mar ne prepozna vsak, kdaj je neka ženska noseèa?
Pri skoraj petih mesecih. –Kolikokrat sem vas videl?
Bežno sva se sreèevala, ko sem prihajal ali odhajal.
Vedno je bila obleèena tako kot sedaj, v èador.
Kako naj bi vedel, da je noseèa? –Lahko se sklicuje na to.
Od noseènice nisem prièakoval, da bo opravljala tako delo.
O svoji noseènosti sem govorila vprièo njega,
njegove hèerke in njene inštruktorice. Vsi so slišali.
Kdaj? Ne spomnim se. –Ne, seveda se ne spomnite.
Ni pomembno, ali sem ali nisem vedel.
Je. Èe je dokazano, da ste vedeli,
lahko sodišèe doloèi zaporno kazen od enega do treh let.
Torej? –Kaj?
Ne, nisem vedel. –Inštruktorica lahko pove resnico.
Lahko pride jutri? –Noèem vpletati nje ali šole.
Ne bi bilo dobro za mojo hèerko. –Ti pezde, ubil si mojega otroka.
Zanjo je slabo? Ona ti je ljuba, najin otrok je bil pa žival, kaj?
Brez žaljenja. –Jaz žalim? Mojo noseèo ženo je …
Tiho, ali pa vas dam zapreti. –Prosim, hitro je vzkipljiv.
Vzkipljiv? Moral bi te tožiti, ker si delala za samskega moškega,
ki ga sploh ne poznava.
Hotela sem pokriti raèune. On je že mesece brez službe.
Inštruktorica mora prièati v tej zadevi.
Poklièite jo in ji sporoèite, naj se jutri zglasi tukaj.
Visokost, jaz sem tu le zaradi neèesa.
Izgubila sem otroka, vendar me še bolj boli,
da me je obtožil kraje.
Sva mar tatova? Èe bi kradla, ne bi tvojemu oèetu brisala riti.
Lahko dokažete, da je kradla? –Nisem rekel, da je kradla.
Manjkal je denar. Ista vsota kot jo plaèujem njej.
Ste zato znoreli? –Obtožil jo je kraje.
Visokost, moj oèe ima Alzheimerja.
Roko mu je privezala na posteljo in zapustila stanovanje.
Tisti dan sem prišel prej domov. Privezan je ležal na tleh.
Mislil sem, da je mrtev. Nato se je vrnila.
Ne bom rekel, da nisem bil jezen.
Bil sem jezen. Želel sem, da odide, vendar ni hotela.
Kam pa naj bi šla? Obtožil me je kraje.
Èe bi odšla brez plaèila, bi mislil, da sem res kradla.
Sedite. Je vaš oèe utrpel poškodbe? –Da. –Kakšne poškodbe?
Èe bi jih res, bi podal prijavo. –Bil je poškodovan.
Kam greste? –Do svojega otroka.
Hitro se vrnite. Zaprite vrata za seboj.
Kje hodiš toliko èasa? –Slabo se poèutim. Takoj pridem.
Trdi, da si ga zaklenila in odšla. –Kaj naj reèem?
Reèeš? Èe poda prijavo, boš obsojena.
Kje je Somajeh? –Tamle.
Ponjo grem in pridem za tabo. –Podvizaj se.
Torej?
Spal je. Vrata sem zaklenila, da ne bi kam odtaval.
Tudi sam je zaklepal vrata in mi pušèal kljuè.
Ker je to poèel on, sem tudi … –Pravi, da ste ga privezali.
Skrbelo me je, da se bo zbudil in si kaj naredil.
Bala sem se zanj. –Zakaj ste sploh odšli?
Si jo zato udaril? –Tišina! –Kako si si drznil?
Gospod, pojdite ven. –On ne pozna èasti, jaz jo.
Ne bodite žaljivi. –Zapustite prostor. Ven.
To žensko bi rad prijavil. –Izpolnite prijavo.
Oèeta peljite k zdravniku. Izdela naj poroèilo o poškodbah.
Kaj bo z našo prijavo? –Tu podpišite in odidite.
Vi pa morate plaèati varšèino. –Zakaj? –Obtoženi ste umora.
Ne morem vam dovoliti oditi. Varšèina znaša 40 milijonov.
Kako naj plaèam?
Živim pri oèetu, ki boleha za Alzheimerjem.
Èe ne plaèate, greste v pripor. –Moj oèe ne more priti do sem.
Bolan je. Prosim vas, ne poènite tega.
Ne morem v pripor.
Doma sem ga pustil samega. Ne morem v pripor.
Ne morem plaèati varšèine. –Ne odloèam jaz. Takšen je zakon.
Poèakajte. Kaj naj storim z oèetom?
Zaklenil sem ga v stanovanje, da sem lahko prišel sem.
Moj otrok bo prišel iz šole. Prosim. Kaj pišete?
Ne tratite mojega èasa. Poklièite nekoga.
Ne morem v pripor. Ne grem. Pišite, kar hoèete!
Pojdi po stražarja. –Zakaj? Prosim, ne.
Rotim vas.
Prosim, ne napišite tega. Unièili mi boste življenje.
Ne moledujte. Poklièite nekoga.
Halo, Termeh. Tukaj sem obtièal. Pridržali me bodo èez noè.
Ne skrbi, vse je v redu. Nocoj boš sama.
Popazi na stanovanje. Redno pelji dedka na stranišèe.
Pazi nase. Jutri te poklièem.
Èe ne bi ti odšla, on sedaj ne bi bil v priporu.
Tvoj oèe ni v priporu zaradi mene. Udaril je noseènico.
Prišla je namesto tebe. –Ni ga ganilo, da sem odhajala.
Vedel je, da ne odhajaš za vedno.
Si mu ti povedala? –Ne, sam je vedel.
Povej po resnici. Si mu povedala?
Pojdi po svoje stvari. Odhajava k babici.
Kaj pa dedek? –Z nama bo šel.
Nalogo imam. Ne grem s tabo. –Potem boš sama. –Prav.
Boljše, da ne bi poklicala.
Ne prosi me, naj ostanem. Ne odklanja loèitve.
Vse to po 14 letih skupnega življenja.
Oèka!
Kaj poèneš tukaj?
Kdo je s tabo?
Nimaš danes testa v šoli? –Ne, jutri.
Kdo je s tabo?
Dober dan.
Zakaj nas nisi obvestil, da bi ti lahko pomagali?
Nisem vas hotel vznemirjati. –Bebèek. Sedi.
Ne, gospa, na zaslišanje mora.
Kje je dedek? –Na varnem.
Kako se izražajo.
"Moj otrok" kot da bi jim zabodli 18-letnega sina.
Ste govorili z njima? –Z njim se ni moè pogovarjati.
Ženski pa sem dejala: "Mladi ste še."
"Drugo leto lahko poskusite ponovno."
Kaj si izvedela? –Zastaviti moram stanovanje.
Prav, daj ga. –Zdravo.
Takoj bom nazaj. –Tu te bomo poèakali.
Hvala.
Zdravo, ga. Lavasani. –Kako ste? –Dobro, vi?
Žal mi je, da vas nadlegujemo. –Naj vas to ne skrbi.
Je res, kar pravijo?
Da, žal jo je res odrinil in je splavila.
Kaj naj jim povem? –Ne vem, kaj bodo vprašali.
Kaj èe mi zastavijo neugodno vprašanje?
Povejte po resnici. –Ne stojte tam, prosim.
Kje je bil? –G. Lavasani je bil v kuhinji.
Se ni odzval na vajin pogovor? –Ne da bi jaz opazila.
Kako ste izvedeli, da je noseèa? –Mislim, da mi je povedala.
Vprašali ste. Èemu bi vas sicer povedala?
Njena hèerka je narisala moškega in žensko.
Dejala je: "To sta oèka in mamica." Rekla sem, da mami ni tako debela.
Odvrnila je, da je noseèa. –Tega niste sami opazili? –Ne.
Zakaj lažete? Ženska ste.
Ne vidite, kdaj je neka ženska noseèa?
Èetudi bi vedela, da je noseèa, kaj ima pri tem g. Lavasani?
Ona pouèuje njegovo hèerko. Poenotili so svoje izjave.
Zakaj žalite to gospo? –Nihèe te ni niè vprašal.
Kdaj naj bi poenotili izjave? Prejšnjo noè sem preživel tu.
Nekaj pa zagotovo drži.
Naš celoten pogovor lahko spremlja tisti moški tamle, kajne?
Jaz nisem poslušal.
Z mislimi sem pri drugih stvareh.
Zakaj bi poslušal vaše pogovore?
Naj prisežem pri bogu? –Kot da verjameš vanj.
Ker obstaja samo za vas, kajne? –Odprite okno.
On je pravièen èlovek. Že eno leto hodim tja pouèevat.
Ni takšnega znaèaja. –Zakaj je skrivala noseènost?
Ker je ne bi zaposlil, èe bi vedel.
Zakaj si jo vzel brez dovoljenja njenega moža?
Hvala. Lahko greste. –Hvala.
V èasu vladavine Sasanidov so bili ljudje razdeljeni na dva sloja.
Na plemiški sloj …
Na višji družbeni razred in obièajno ljudstvo.
Navadni sloj.
Kaj so vas vprašali? –Ali je vedel, da je bila noseèa.
Oprostite, da smo vam v breme. –Niè naj vas ne skrbi.
Kako je mami izgubila dojenèka? –Trebušèek jo je bolel.
Zakaj? Je bil oèka jezen nanjo?
Zakaj bi se jezil nanjo?
Morda zato, ker mu ni povedala, da dela po tujih domovih.
Jo je udaril? –Oèi in mami se nikoli ne tepeta.
Zakaj sta se prepirala v risbici, ki si jo takrat narisala?
Pokazala si mi jo. –Niè veè se ne prepirata.
Ne?
Si preprièana?
Vèeraj je dejal, da ni vedel za noseènost.
Zdaj pravi, da je ni porinil. Ti pa samo nemo poslušaš.
Res trdite, da me niste porinili? –Nisem rekel …
Poslušajte, ne ponavljajte venomer istega.
Koliko so stopnice oddaljene od vrat? Dva metra?
Kaj drugega bi se ji lahko zgodilo? –Stopnišèe v naši hiši …
Poglejte … –Jaz govorim. –Ne tvezi, odgovori na vprašanje!
Tukaj si, da odgovarjaš. Odgovarjaj!
Jaz imam eno vprašanje zate. Rad bi ga vprašal …
Vprašaj me. –Zakaj si prišel v bolnico,
da bi preveril, ali je v redu, èe nisi nièesar zagrešil?
Prišel sem iz spoštovanja. –Kje si ga imel, ko si jo udaril?
Je kdo slišal prepir? –Sosedje so vse slišali.
Povabil jih bom na prièanje. –Vsi so med sabo dogovorjeni.
Že od zaèetka me žali! –Mar jaz lažem?
Jaz bom odloèil, kdo laže. Tiho. –Gospod, veste, da njegovo varšèino
plaèala njegova bivša žena? –O mojbog!
Lahko kdo jamèi za vas? –Kako to mislite?
Jamèiti mora državni uslužbenec ali pravna oseba.
Nikogar ne poznam. –Zakaj? –Ker je obtožena. –Èesa?
V skladu z njegovo prijavo … –Ki ni bila upravièena.
Priznala je, da je njegovega oèeta zvezala in zaklenila.
Obrazložila sem. –Pravkar je izgubila otroka!
Ne krièite.
Te ni sram? Reva.
Tišina, sem rekel.
Za božjo voljo, prisluhnite tudi nama.
Vse si izmišljuje.
Pretepel je mojo ženo, da je doživela splav!
Kaj je tu vprašljivega? Zakaj ne prisluhnete tudi nama!
Èe boste motili mir, vas bom poslal za tri dni v zapor.
Ob vse sem. Mislite, da se bojim zapora?
Vi se bojte boga.
G. Izadi, poklièite stražarja. –Ne, za božjo voljo.
Naj pridejo pome. –Molèi, pojdi ven.
Zakaj? Da bodo teptali moje pravice?
Pojdite ven.
Dobro, že grem. –Pojdite ven, gospod.
Samo èelado vzamem. –Pojdite ven.
Deset let sem delal pri èevljarju.
Vrgli so me na cesto in rekli naj jih tožim, èe lahko.
Eno leto sem jih tožaril. Na koncu nisem nièesar dosegel.
Napodili so me domov. Toda tokrat ne bom popustil!
Tokrat bo drugaèe. Nièesar ne morem veè izgubiti!
Težava je, da nisem tako spreten z besedami kot on!
Hitro se razjezim. –Nikar!
Hodžat?
Slabo se poèutim. –Sedi tja.
Gremo! –Kaj bi še radi? Umiril se je.
Odpeljati ga moram. –Do sodnika grem!
Nikamor se ne gani.
Gospod, rotim vas …
Pustite me! Gospod, podlegel je stresu!
Že dva dni sem mu prizanašal.
V preteklem mesecu je že bil v zaporu, prisežem.
Upniki so ga poslali v zapor. Prosila sem jih, naj ga izpustijo.
Oprostite mu, prosim vas.
Gospod, glejte.
Poglejte, poglejte jih.
Gospod, vas lahko prosim, da mu tokrat oprostite?
Gospod, te mora jemati vsak dan. Prisežem, da ne lažem.
Gospod, oprostite mu, prosim. –Odkar je brez dela je depresiven.
Ne more si pomagati.
Gospod, vi odloèate o njem. Prosim, oprostite mu.
Naroèite mu, naj poišèe nekoga, ki bo za vas jamèil.
Bog vas blagoslovi. –Ne zapustite stavbe.
Ne, poèakala ga bom, da se vrne.
Jo boš prosil?
Mislila bo, da jo prosim zaradi varšèine.
Naj.
Oèe, prosim.
Prav. –Obljubi.
Kaj pa ti obljubljaš?
Oèe.
Kaj?
Res nisi vedel, da je Razieh noseèa?
Ne.
Zakaj? –Kar tako.
Zakaj si potem vprašala?
Sinoèi je mami rekla, da si vedel. –Po èem pa ona to sodi?
Rekla je, da si bil tiho, ko si v bolnici izvedel za splav.
Nisi vprašal, ali je bila noseèa.
Nisi bil preseneèen.
Obièajno pa ljudje vprašajo, ali je bila noseèa.
Deloval si, kot da bi vedel.
Tvoja mati te želi zarotiti proti meni.
Jo boš vprašal?
Nisem mogel.
Nisi obljubil?
Žal mi je.
Na kateri stopnici je bila?
Tej. Da, na tej.
Odpelji dedka noter. Takoj pridem.
Si jezna name? –Ne.
Si šel gor? –Da, šel sem do ge. Kalani.
Zakaj? –Posvaril sem jo, da bo morala prièati.
Zakaj si jo posvaril?
Posvaril sem jo …
Pred tem, da bo prièa v postopku. Je kaj narobe s tem?
Zakaj bi jo svaril, èe bo povedala resnico?
Termeh. –Da? –Pridi z mano.
Nalogo imam. –Naloga bo poèakala.
Predstavljaj si, da sem jaz ona.
Je tako? Èe te nekdo odrine, padeš vedno naravnost.
Ne odbije te od tega mesta do tega, da bi se nato udarila tukaj,
nakar bi se obrnila in pristala tu, kajne?
Èe bi jo odrinil od tam, bi morala pasti na tiste stopnice
ali pa naravnost na ograjo. Ne bi padla sem.
Vživi se v njeno vlogo. Sledi navodilom.
Kako je potem pristala tam? –Nimam pojma.
Vendar ni padla na to stopnico. Postavi se tukaj.
Zakaj njim tega ne poveš? –Pozabi na njih.
Jaz se hoèem preprièati. Postavi se tja.
Vas je porinil v tej smeri? –Ne, navzdol.
Poglejte, èetudi bi hotel, mi ta vrata ne dopušèajo.
Kam ste padli? –Na te stopnice. –Na katero stopnico?
Mislim, da na to. –Mislite ali veste?
Nisem preprièana. –Gospa, ste jo tu našli?
Nisem videla padca. Ko sem prišla, je bila na spodnji stopnici.
Zakaj molèiš? Pokaži jim, kako te je porinil.
Ne vem veè, bila sem v šoku. –Glejte, stojim na vašem mestu.
Vi stojte med vrati in me porinite z vso moèjo.
Trdim, da ni možno pasti tja. –Ti ne boš padel, noseènica pa.
Potem pa naj tebe nekdo porine. Pravim, da je nemogoèe.
Od tukaj jo je nemogoèe poriniti po stopnicah.
Stopnicah? Pravi, da je padla na to stopnico.
Vsi pravijo, da so jo videli na tisti.
Gospa, ste videli padec?
Z vrha se ne vidi vrat, toda videla sem jo na stopnicah.
Mi lahko pokažete, kje ste stali? –Morda se ji je zvrtelo.
Kolikokrat si šla po teh stopnicah? Le zakaj se ji ne bi zvrtelo?
Oprostite, tisto jutro sem jo vprašala,
zakaj so bile stopnice umazane.
Rekla je, da raztresla smeti, ker se ji je zvrtelo. Kajne?
Ona je odnesla smeti. –Meni ste rekli drugaèe.
Ga. Kalani, ni takrat brisala stopnic?
Morda ji je spodrsnilo. –Ti pezde! Zaradi tebe je padla.
Bodi spoštljiv! Jaz pazim na svoje besede.
Boljše zate, ti baraba! –Ne preklinjajte. Odpeljite ga ven.
Bo soseda prièala v njegovo škodo? –Èe lahko dokažete, da lažejo …
Jim torej verjamete?
Preklet naj bom, zapravljam svoj èas z vami!
Oprostite, vrnite ji njen nahrbtnik.
Tukaj je.
Noèeš svoje pobarvanke?
Ljubica, naj te prepir med mano in tvojima staršema ne skrbi.
Pridi, da ti dam tole.
Mami ni ukradla denarja.
Vem.
Nisem bil zato jezen nanjo.
Zakaj pa potem? –Jezen sem bil,
ker je pustila mojega oèeta samega.
Šla je k zdravniku.
Pojdi.
Pazi nase.
Pregledal ga bom in zapisal ugotovitve.
Doktor, kot vidite, je popolnoma onemel.
Niste rekli, da ima Alzheimerja? –Da, vendar je pred tem še govoril.
To je ordinacija. Dokazovali boste na sodišèu.
Ima kakšno modrico? –Da, nekaj.
Kaj je narobe?
Nisem preprièan, da so modrice od tistega padca.
Ne tekaj. –Mami, odpri. Prepirajo se.
Ne vidite, da je to dekliška šola? –Le eno vprašanje imam za to gospo.
Ne smete biti tukaj.
Prepirajte se na policiji! –Rad bi se le pogovoril.
Nimamo o èem govoriti. Nikogar od vaju ne poznam.
Zakaj ste potem lagali na sodišèu? –O èem govorite? –Ona že ve.
Ga. Safoji, poklièite policijo. –Ne grozite mi s policijo.
Ona nima niè s tem! –Zakaj potem ogovarja mojo hèer?
To ni res. –Uèiteljica ste. Vas ni sram?
Zakaj ste jo vprašali, ali sem jaz zakrivil splav?
Nisem. –Vidite risbo štiriletnice
in jo nagovarjate, da je njena mami splavila,
ker jo je oèka udaril? –Ni res.
Mislite, da pretepamo svoje žene in otroke kot živali?
Prisegam pri Koranu, da smo prav tako ljudje.
Nièesar ne morem veè izgubiti.
Povejte svojemu možu, naj me ne prisili, da znorim.
Èakal bom pred vrati.
Nimam službe. Tam bom stal, dokler ne pridete ven.
Sodišèu priznajte, da ste lagali, sicer bom raziskal kaj prikrivate.
Sram vas bodi. Dovolj vas imam.
Zakaj ga torej branite? –Povedala sem po resnici!
Po resnici? –Da! –Prisezite pri Koranu, da je res.
Zakaj? Kaj ima ona pri tem? –Ne bojim se. Kaj naj prisežem?
Rekli ste, da ni vedel za noseènost.
Da. –Prisezite.
Prisegam pri Koranu, da je bil njen mož takrat v kuhinji
in ni slišal pogovora med mano ter vašo ženo.
Zadovoljni? Naj še kaj prisežem?
Znorel je.
Poklièi moža. –Ne hodi sama.
Ne, noèem, da izve. Oprostite.
Zakaj stojite tukaj?
Halo?
Halo, ga. Kvahraei. Pustil sem vam sporoèilo.
Se lahko prosim oglasite?
Tisti gospe, ki je skrbela za mojega oèeta,
ste tisti dan menda dali številko ginekologa.
Rad bi vas prosil za to številko, da bi lahko preveril,
ali je bila tisti teden na pregledu in kaj je bila njena težava.
Vesel bi bil vašega klica. Hvala.
Kaj boš storil?
Glede èesa?
Boš vztrajal pri teh razprtijah? –Zakaj, kaj je bilo?
Prejšnjiè se je pojavil na šoli in jo vprièo vseh osramotil.
Kaj je rekel?
Krièal je: "Njen oèe je ubil mojega otroka!"
Kako naj zdaj še obiskuje tisto šolo?
Se zavedaš svojih dejanj? –Èe se jih jaz zavedam?
Grozi nam. –Ne bi si drznil.
Termeh, pojdi v svojo sobo.
Kaj èe jo ubije na poti do šole? –Kaj naj po tvoje storim?
Zbežim s tabo v tujino? –K vragu s tujino! Zakaj si tak?
Govoriva o Termeh in položaju, v katerem se je znašla zaradi tebe.
Zaradi mene? Kako si drzneš kaj takega reèi?
Kdo se je odselil? Kdo je vložil loèitev?
Rekel si, naj odidem kadarkoli. –Zakaj si se potem vrnila?
Nisem se, tu sem zaradi nje. –Ona je v redu.
Imaš dve možnosti … –Ne izsiljuj me.
Kakšno izsiljevanje? Ali rešiš nastalo situacijo …
Jaz že vem kaj poènem. –Je nisi udaril?
Ni padla in izgubila otroka? –Da, ubil sem njenega otroka!
Zakaj si tako trmast? Plaèaj jim in zakljuèi s tem!
Nihèe me ne bo prisilil plaèati! –Vživi se v njihovo kožo!
Nisem jim jaz nakopal težav! –Izgubila sta otroka.
Moj oèe je tudi poškodovan! Od takrat ne govori veè!
Že prej ni veliko govoril! –Vesel sem bil vsake besede.
Je to enako smrti otroka? –Kako veš, da je bila moja krivda?
Zakaj pa je potem splavila? –Ne vem. Možno je celo,
da ji je njen mož kaj storil, sedaj pa hoèe okriviti mene.
Punèka je rekla, da je bila tisti dan pri zdravniku.
Zakaj ni mogla poèakati še dve uri dlje?
Zakaj ga je privezala in jo ucvrla? –Otrok je umrl zaradi udarca!
Kako vemo, da sem ga jaz povzroèil?
Tega ne bom verjel, dokler mi ni dokazano.
Prav, potem pa gre Termeh z mano.
Sram te bodi, da pritiskaš name. –Skrbi me zanjo.
Ona hoèe živeti tu in se uèiti! –Kaj? Kako se prepirati in trmiti?
Ne, kako imeti veè poguma od tebe, ki zbežiš že ob prvi oviri.
On že ve, koga ustrahovati. Zakaj ni grozil meni?
Da, strahopetna sem.
Vsakiè ko si naletela na težavo, si se ji poskušala izogniti tako,
da si pred njo zbežala ali pa dvignila roke in se vdala.
Res? –Da.
Povej zakaj hoèeš v tujino. Bojiš se ostati tukaj.
Še en teden nisi zmogel brez mene. –Jaz sem nesposoben in kriv.
Daj mi Termeh, sam pa poèni kar hoèeš.
Termeh, ljubica, ni ti treba ostati.
Pojdi kamor koli želiš.
Še vedno noèeš z mano?
"En kilogram proda za 20 iralov. Vsak dan proda 270 kg." Napiši 270.
Koliko zasluži v enem dnevu?
Kako boš to izraèunala? –Si lagal?
Kaj?
Si lagal?
Glede èesa?
Da nisi vedel za njeno noseènost.
Zakaj?
Rekel si, da nisi slišal pogovora med go. Kvahraei in Razieh.
Drži. –Kako si potem vedel,
da ji je ga. Kvahraei dala številko?
Ji je ni dala takrat?
V redu.
Èe želiva izraèunati dobièek …
Da, vedel sem.
Tvoja mati je imela prav.
Iz kuhinje sem slišal vse, kar sta govorili v dnevni sobi.
Zakaj si torej zanikal?
Veš, kaj bi se zgodilo, èe bi priznal?
Za dve do tri leta bi šel v zapor.
Moja edina misel je bila, kaj bo s tabo, pri kom boš živela.
Zato sem lagal.
Zakaj si jo potem udaril?
Vedel sem, da je noseèa, vendar sem se takrat spozabil.
Ušlo mi je iz spomina. Nisem bil pri sebi.
Torej jim to povej.
Zakon se ne ozira na to. Šteje le, ali sem ali nisem vedel.
Poglej me.
Èe hoèeš, jim bom povedal.
Zdravo.
Ti nisem rekla, da ne èakaj pred glavnim vhodom?
Ga. Kvahraei!
Kaj poèneš? –Ga. Kvahraei, ustavite!
Èe ustavite, vam bom nekaj pojasnil!
Prosim …
Oèe.
Kako naj bo moj otrok sedaj varen? –Brez prièe ni postopka.
Naj torej èakam, da jo ubije, in pridem nato s prièo do vas?
Kako naj vem, da ne lažete? –Zakaj bi lagal?
Bi pripeljal hèerko in oèeta semkaj, da bi lagal?
Je ona tudi tukaj? –Da, zunaj sedi. Vprašajte jo sami.
Bojim se jo poslati v šolo. Bojim se oèeta pustiti doma.
Je tožnik tu?
Ste že spisali? –Skoraj.
Niste vedeli za njeno noseènost? –Ne, nisem.
Niste slišali njenega pogovora z inštruktorico?
Ne, nisem.
Niste, kaj? –Pravim vam, da …
Inštruktorica je preklicala svojo izjavo.
Rekla je, da ste vedeli. –To je rekla?
Da, vèeraj je bila tu. –Grozil ji je …
Ste ali niste slišali pogovora? –Rekel sem že, da nisem.
Kako ste potem vedeli za zdravnika? –Moja hèerka mi je povedala.
Kaj vam je povedala? –Da ji je tutorka dala številko.
Poklièite jo noter.
Sedaj? –Da. Poèakajte zunaj.
Kakšno vprašanje?
Kaj me želi vprašati?
Ne vem, daj to meni.
Kaj imaš torej za povedati? –Nièesar me še niste vprašali.
Ti ni že oèe povedal? –Ne.
V kateri razred hodiš? –Šesti.
Si bila zraven, ko je prišla k vam tvoja tutorka
in je vprašala tisto gospo o njeni noseènosti?
Ne, takrat sem šla po svoje knjige.
Kako si potem vedela,
da ji je tvoja tutorka dala številko zdravnika?
Številko ji je dala kasneje, ko je odhajala.
Vprièo tebe? –Da.
Zakaj nisi oèetu že prej omenila? –Èesa?
Da ji je tvoja tutorka dala številko zdravnika.
Nisem si mislila, da je to zanj pomembno.
Si mu ti povedala ali je sam slišal?
Da ji je dala številko? Jaz.
Ti? –Da.
Prav. Lahko greš.
Kaj sem zagrešil? –Nièesar, prav imate.
Ne sprejme svoje odgovornosti. –Drži, kriv je. Toda kam to pelje?
Eno ali dve leti pravdanja za dosego odškodnine.
Ravno to me jezi.
Zakaj mislite, da hoèem denar? –Kdaj sem to rekla?
Vi mislite, da sem bedak, ki ne razume, da je izgubil otroka.
Tega nisem rekla. –Pusti jo do besede.
Druge možnosti ni. Vaš otrok ne bo oživel.
Mojega moža ne bodo obesili. –Njen mož ni ravnal namerno.
Prijazni so, da ti ponujajo rešitev.
Pogodi se in vzemi denar. Še kako ga potrebuješ.
Dogovorimo se za vsoto, jaz bom poskrbela, da bo privolil.
Dovoliti mora? Pustite nas pri miru.
Vedeš se, kot da ne rabiš denarja! –Zazri se vase!
Pojdite za njim.
Stoj, rad bi se pogovoril.
Zdravo.
Boš ostala?
Mami.
Prej se moram z njim pogovoriti.
Sedi, rada bi se pogovorila.
Poslušam.
Danes sem bila pri njenem možu.
Sedi.
Uspela sem ga preprièati, da bo za odškodnino zahteval
15 mio. namesto 40.
Trije èeki po pet milijonov v zameno za njegov konsenz.
Kako si drzneš z njim pogajati? –Preveè me skrbi za mojega otroka.
Ne razumeš. –Zbala sem se, ko te ni bilo domov.
Zakaj se vmešavaš? –Nisem se prišla prepirat.
Bog, zakaj noèeš razumeti?
Nisi rekel, da je to moja krivda? Da sem jo jaz pripeljala?
Da se to ne bi zgodilo, èe ne bi odšla?
Dovoli torej, da zgladim spor! –Èe plaèam, sprejmem krivdo!
Vendar se je strinjal! –Ne bo odnehal!
Tudi sedaj ne bo. –Zakaj bi ga podkupil?
Naj bo to moja dota. –Prosjaèil in izposojal bi si,
da bi zbral za tvojo doto. Toda ne za tovrstno izsiljevanje!
Najini hèerki je hudo. V puberteti je.
Torej razumeš obèutljivost njene pubertete?
Èe bi trpela, ne bi ostala tu. –Zakaj misliš, da je ostala?
Ker je izbrala tebe?
Da se ne bi loèila.
Ve, da brez nje ne bom odšla nikamor.
Trpi, vendar tega ne pokaže.
Sporoèi jim, da ne bom plaèal, dokler mi krivda ni dokazana.
Prodala bom svoj avto. –Ne prodajaj ga zaradi mene.
Ni zaradi tebe. Èe ti tvoj otrok ni vreden …
Zakaj govoriš neumnosti? Denar ni težava.
Ne bom mirna, dokler moj otrok ne bo varen.
Nièesar nisi upravièena storiti. Razumeš?
Èe ne bi nièesar ukrenila, bi bil ti v zaporu.
Naj ti sodišèe vrne varšèino. Noèem tako kupljene svobode.
Termeh, vstani.
Vstani, greva. Vstani, sem ti rekla.
Mami, prosim.
Noèem, da ostaneš tukaj. –Ne, mami, ostani.
Ti 15 mio. pomeni veè kot življenje tvojega otroka?
Tega ne bom dovolila! Èe ti je vseeno za otroka …
Mami, prosim, zakaj to poèneš? Rekla si, da boš ostala.
Bila sem neumna!
Mami, prosim. –Poèakala te bom v avtu.
Pojdi k njej za nekaj dni, da zakljuèiš s testi.
Pri starih starših boš. Dobro se boš imela.
Nisi rekel, da se bo vse uredilo?
Zapletlo se je.
Termeh, ljubica …
Èe boš ti jokala, bom tudi jaz. –Zakaj jim ne plaèaš?
Ona bi se potem vrnila. –To nima niè opraviti z njo.
Ima. Mislila se je vrniti. Videla sem njene stvari v avtu.
Termeh.
Èe meniš, da sem kriv, pojdi po svojo mamo.
Poklicali jih bomo in jim plaèali.
Pomisleke imam. –Vas ni porinil?
Da, me je. –Se je doma kaj zgodilo?
Ne, moj otrok se že pred tem ni premikal.
Preden vas je porinil?
Pravite, da je že pred tem umrl? –Ne vem. Morda.
Se je kaj pripetilo?
Nisem preprièana, vendar … Eno noè prej sem obèutila boleèine.
Ste že kdaj splavili? –Ne.
Avtomobil me je podrl.
Vaš tast je odtaval na ulico. Šla sem za njim.
Preèkal je cesto, da bi se vrnil.
Stekla sem, da bi ga ustavila, toda me je zbil avto.
Tisto noè so se pojavile boleèine.
Vaš mož ve za to?
Zakaj tega ne poveste na sodišèu?
Ubil me bo, èe bo izvedel, da sem vam povedala.
Že od vèeraj je neuèakan, ko je obljubil upnikom denar.
Kaj imamo mi opraviti s tem?
Moja krivda je.
Ko je vèeraj omenil, da ste mu obljubili denar,
sem se zares zbala. Poklicala sem nekaj ljudi.
Rekli so, da je greh vzeti denar, èe imam pomisleke.
Èe ne plaèamo, mora biti moj mož opran krivde.
Prisegli ste, da boste molèali.
Toda vaš mož ne bo odnehal. Bojim se za svojega otroka.
Èe sprejmem denar, se bojim, da kaj ne doleti mojega otroka.
Kaj naj torej storim?
Odklonite plaèilo.
Odklonite ga.
Bomo imeli mir pred vašim možem?
Daj to meni. Prinesi še nekaj krožnikov.
Ne skrbi. Vse bo v redu.
Ko boste umaknili prijavo, vam bomo izroèili te tri èeke.
Bog vas blagoslovi. Hodžat, prinesi pisalo in papir,
da bomo vse zapisali in overili.
Prej bi rad še nekaj povedal … –Zmolite in opravite s tem.
V to sem že privolil in bom držal svojo besedo.
Želim, da pogovoru prisostvujeta njegova žena in moja hèerka.
Kje je?
Hvala.
Prosim, poklièite še mojo hèerko.
Pridi noter, oèe te klièe.
Dober dan.
Termeh, prisedi. Oprostite, gospod.
Poglejte, izpolnil sem èeke, ki vam jih bom tudi izroèil.
Glede tega ni vprašanja. Vendar vas moram nekaj prositi.
Gospa, vi ste verna ženska.
Prisezite pri Koranu, da sem jaz povzroèil splav.
Prinesite Koran. –Pojdi ponj.
Hitro pridi, sicer bomo sumnièavi.
Njegovi upniki so tu. Unièila boš naš ugled.
Ne bom prisegla.
Nisi rekla, da te je podrl avto, ko si stekla za njegovim oèetom?
Kje hodiš?
Boji se priseèi.
Zakaj? –Pomisleke imam.
O bog.
Azam, pojdi k njim.
Zakaj to omenjaš šele sedaj?
Prisežem, da sem povedala Azam.
Povej mi, kaj natanèno se je zgodilo.
Dan pred tem me je zbil avto. Tisto noè sem imela hude boleèine.
Pojdi, greh bo moj. –Ne.
To je greh. –Kakšen greh? Privolil je, pojdi.
Bojim se božje kazni.
Veèje kazni kot je to? Poglej v kakšni godlji sem.
Usmili se mene in najinega otroka.
Bojim se, da bo najinega otroka kaj doletelo.
Pridi. –Ne morem.
Pridi.
Ne morem.
Ne tepi se!
Zakaj ste nocoj tu? Vam nisem rekla, da ne hodite?
Nisem zavrnila vašega denarja? Kako naj sedaj živim tu?
Zakaj ste mi to storili?
Pridi.
Ljubica, pridi.
Dober dan, vstopi.
Kako si se torej odloèila? Tvoja starša sta tebi prepustila,
da se odloèiš, pri kom želiš živeti.
Pri oèetu ali materi?
Si se odloèila? –Da.
Res? –Da.
Si se odloèila ali ne? –Da.
Kako si se odloèila? –Moram sedaj povedati?
Èe se nisi odloèila … –Da, sem se.
Èe se še nisi odloèila … –Sem se. –Torej?
Želiš, da poèakata zunaj?
Èe lahko?
Gospod, stopite ven za trenutek.
Vi tudi, gospa.
Prevod in priredba: Marinch