EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Du kommer att säga att det här inte är nån stor grej,
men låt mig berätta hur det är att vara ensam.
Människor är sociala varelser.
Vi är beroende av kontakt för att överleva.
Även de mest fundamentala sociala aktiviteter håller oss vid liv.
Statistik bevisar att den subjektiva känslan av ensamhet
kan öka sannolikheten för prematur död med 26 %.
Det låter kanske som om jag citerar ur en lärobok...
Det gör jag.
Synd att ingen brydde sig om att läsa den.
Och låt mig säga dig,
det finns många olika sätt att känna sig ensam på.
Jag hade tänkt göra det där.
Jag bara började åt dig.
Din arbetsdag verkar bli längre och längre.
-Har du hört av Clay? -Ja, en del livstecken.
Några dunsar och muttranden och sånt.
Vi måste få honom att gå till dr Ellman igen.
Han vägrar ta medicinen, men terapin hjälpte alltid.
Det känns som om det snarare hjälpte dig att han gjorde det.
Ja. Det hjälpte mig att veta att han pratade med nån.
Vad är det för fel med det?
Inte alla delar din passionerade tro
att alla problem kan lösas med ord.
För Guds skull, Matt, du är filosofie doktor i litteratur.
-Hela ditt liv handlar om ord. -Och hur de komplicerar allt.
Han sitter illa till. Vi måste hjälpa honom.
Han är utagerande. Vi vet inte att han sitter illa till.
Det finns ett skäl till alla skolmejl.
Grupptrauma. Självmordskluster.
En flicka dog, Lainie, och han sa att han knappt kände henne.
Hannah Baker dog inte bara.
Hon skar upp handlederna och förblödde i ett badkar.
Clay...
-Jag måste gå till skolan. -Jag har inte gjort din lunch än.
Jag köper lunch.
Jag pratar inte om den vanliga "ensam i en folkmängd"-känslan.
Så känner alla, varje dag.
Och det är inte "när hittar jag kärleken"-ensamheten.
Eller "de populära eleverna är elaka mot mig"-ensamheten.
De populära eleverna är alltid elaka.
Det är så de blir populära.
Ironiskt, jag vet.
Det är inget nytt.
Hördu!
-Vad fan? -Förlåt!
Vad i helvete?
-Jag får inte upp det. -Varför vill du det?
För att det är mitt skåp.
Jag är ny, men jag får inte kombinationen att funka.
Förlåt.
Det här skåpet tillhörde min vän.
Tack.
Den sortens ensamhet jag pratar om
är när man känner att man inte har nåt kvar.
Inget.
Och ingen.
Det känns som om man drunknar, och ingen kastar ut en livlina.
Varför gjorde du det?
Gjorde vad?
Det du gjorde mot Hannah.
Det var jävligt sjukt.
Vad sa du?
Jag sa tack för hjälpen.
Det var väldigt snällt.
Jaha. Visst.
Var ligger naturvetenskapssalarna?
Ut genom dörrarna, till vänster.
När huvudpersonen på det här bandet utförde sin lömska magi,
då kändes det så för mig.
Och när man är ensam på det sättet
så greppar man efter allt,
oavsett hur fånigt det kan verka.
Jag är less på det.
Jag har inte hennes spinkiga kropp, men det betyder inte att jag är fet.
Och kommunikationslektionen kunde vara ytterst fånig...
...som du vet.
Hon kanske borde banta.
Allvarligt, Pratters?
Jag säger bara... Blir man hånad för att man är fet, så...
-...var inte fet. -Mr Pratters!
Det är som om nån skulle säga till dig: "Var inte en idiot och ett kukhuvud."
-Du kan inte hjälpa det. -Exakt. Tack.
Jag står inte på din sida.
Okej, allihop, kom ihåg komplimangpåsarna.
Det är alltid bäst att ge en komplimang ansikte mot ansikte,
men ibland hjälper det att vara anonym. Vi ses i morgon.
Jag känner mig alltid fånig.
Som tittar?
Ja.
Ja, det här är det fånigaste, mest pinsamma
-som jag kollar varje dag. -Ja.
LÄGET, HANNAH?
Ibland kan de fåniga sakerna betyda mer än nån vet.
Nåt bra?
Inget omvälvande.
Du?
Nada.
Det är lite själskrossande.
Allvarligt? Han är Zach Dempsey.
Behöver han verkligen komplimanger?
Alla behöver det.
Mänsklig kontakt.
Och kommunikationslektionen,
hur galen den än var, var mänsklig kontakt för mig.
Tills nån i den klassen skar av min livlina,
nån som var känd för att vara gullig.
Jag ska berätta vem, men du får vänta ett tag.
Precis som jag gjorde.
Du ser inget vidare ut.
Jag tror att jag lyssnar på mitt band.
Du kommer äntligen få vad du förtjänar.
Det är på tiden.
-Vad? -Säg till om du behöver prata, sa jag.
När som helst.
Ja. Tack.
Jag ska leka med ditt psyke,
precis som du lekte med mig.
Nej, det gjorde jag inte.
Det hände efter alla hjärtans dag,
när man verkligen känner avsaknaden av mänsklig kontakt.
Särskilt när man får kontakt med fel person.
Rör mig inte!
Låt bli mig!
-Vad i helvete? -Försvinn!
Det är ensamhet på ett helt nytt plan.
Men mitt i alltihop...
...vill man ändå tro att det finns schysta killar i världen.
Du var snäll den kvällen.
Du bara satt där och lät mig ignorera dig
tills det nästan blev komiskt.
Jag är ledsen. Marcus gjorde fel.
Han bara...
Han kan vara en sån skit.
Du vet?
Vill du se ett häftigt trick?
Bryce Walker lärde mig.
Grejen är att man måste placera den precis... rätt.
Bryce har ett magnetansikte. Han kan få dit fem åt gången.
Galet.
Okej. Vill ni beställa lite mat?
Hannah?
Vill du ha nåt?
Jag menar, det är trots allt...
...en dollarvalentins-kväll.
Vi tar nog bara notan.
Skojar du? Det är ett par milkshakes.
Efter ditt spel i lördags bjuder jag gärna.
Tack, det var snällt.
Hör på...
Ta det lugnt. Okej?
Det känns bättre i morgon.
Du var så gullig.
Precis som Kat sa, en gång i tiden.
Så gullig.
Välkommen till ditt band, Zach.
-Tja! -Tja, Big Z!
Där har vi honom!
Ni som inte är Zach kan slappna av.
Åtminstone tills vidare.
Vad gäller dig, Zach,
så undrar jag om du nånsin har känt hur det är att vara ensam.
Som jag gjorde den dagen.
Är det ens möjligt att veta det när man är en populär idrottskille
och inte nån som sitter ensam i matsalen och gömmer sig bakom en bok?
Har du ens tänkt på det?
Ta en handfull, pojkar.
Börja dela ut dem!
Det var som fan!
Hur många har pappsen gjort?
Tillräckligt för att vinna valet.
Jag kommer strax.
Hej.
Vad läser du?
En bok.
-Angående i går kväll... -Det är lugnt.
Jag har kommit över det.
Okej, det här... Det här handlar inte om Marcus.
Jag fick aldrig chansen att säga nåt.
Alltså... du var valentinen jag hade hoppats på.
-Vad? -Jag hoppades få ditt namn på min...
...du vet, min valentin-lista.
-För att jag är lättfotad? -Nej.
Allvarligt, nej.
Du...
Hela kvällen, med Marcus och allt...
Jag fattade inte att du stod på hans lista och inte min.
Zach, jag vet inte om det här är en utmaning eller nåt...
Det är ingen utmaning.
Det är det inte.
Jag bara...
Jag vet att du tror att alla killar gillar dig för att du har snygg häck.
Men jag gillar dig för så mycket mer än det.
Herregud, du är en sån idiot.
Vad?
Vad sa jag?
Att du inte ens vet.
Det var menat som komplimang.
Zach, gå härifrån.
-Jag vet varför du är sur på Marcus... -Zach, gå!
-Om du ger mig en chans... -Låt mig vara!
Ja.
Okej. Förlåt.
All skit som händer dig...
Jag tror att du orsakar en del själv.
Är det vad du tror?
-Tack för insikten, geni. -Jag...
-Jag försökte vara snäll. -Du misslyckades.
Dra åt helvete.
Allvarligt.
Varför försöker du ens med den tjejen?
Visst. Varit där, glömt det.
Behöver du inte varje röst, Marcus?
Jag behöver inte den!
Hörni, lämna Zach ifred.
Han är bara desperat efter att mista den innan farsan måste köpa en hora.
Kom tillbaka, unge man!
-Zachy! -Stackars Zach!
Hörru, Zachy!
Du sa nåt dumt, Zach, och jag skrek på dig.
Än sen?
Du borde ha släppt det.
Men du släppte det inte.
Du gillade inte att nån sa nej till dig.
För killar som du får väl allt ni vill ha?
Du är hemma tidigt.
Hej.
Kom och sitt hos mig en stund.
Det här är väl inte ett snack?
Nej, inget snack.
Vi kan kommunicera med semaforer.
Jag förstår hur du kan tro att jag skulle skratta åt det, men...
Var är din cykel?
Jag sabbade axeln,
så jag lämnade den hos Tony för att få den lagad.
Hör på...
Angående det du hörde i morse...
Jag hörde inget.
Men om du gjorde det...
Din mamma och jag...
...vi är oeniga om en del saker.
Jag hörde inget, pappa.
Jag lovar.
Hon tror att du kanske har mardrömmar igen.
Och om du har det, och om du vill prata med nån om dem,
nån som inte delar ditt DNA...
Då säger jag till.
Jag hatade high school.
Jag ville bara därifrån.
Det var ett helvete för mig.
Jag var en hackkyckling.
Fler än en gång.
Jäklar.
-Jag är ledsen. -Men jag överlevde.
Och se på mig nu.
Jag är en mönsterman.
Med en jävligt fin familj.
Ja.
Du klarade dig rätt bra.
Jag menar att...
Jag hade sånt som stöttade mig. Schackklubben, kunskapsskålen...
Nu är du bara pinsam.
Har du nånting?
Nåt som skänker dig glädje?
Eller bara lättnad?
Din mamma och jag skulle känna oss bättre till mods om du hade nåt...
...om du intresserade dig mer för...
...skolaktiviteter.
Vet du...
Jag tänkte faktiskt gå på basketmatchen i kväll,
tro det eller ej.
Jag har... en vän som spelar.
Du kanske tror att du förtjänar allt du får...
...och mer.
Du kanske bara är van vid att höra publikens jubel.
Clay.
Vad gör du här?
Det är en basketmatch. Jag är här för att visa lite skolanda.
Toppen.
Toppen, Clay.
Jag är glad att du... mår bättre.
Hej.
Hur är läget?
Allt är toppen, Marcus.
Vad fan gör du här? Vad har du i kikaren nu?
Hallå där.
Får jag ta en bild?
Här händer inget, Tyler. Bara försvinn.
Jag vill bara ha en bild till årsboken.
Om de visste vilka bilder du verkligen tog...
Hallå! Tröjorna är jättesnygga.
Fint att ni gillar dem, mr Porter.
Jag uppskattar ert hårda arbete.
Mr Down, kan ni ta en bild av oss till årsboken?
Ja.
Clay, vad gör du? Gå av planen.
Jensen, gå av planen, för fan!
Vad i helvete, Jensen?
Matchen börjar snart.
Gå av planen.
Hördu, stickan! Gå av planen.
Clay, mår du bra?
Bryr du dig?
Var fan är Jessica?
Hon messade mig. Hon passade sina bröder
och måste vänta tills hennes mamma kom hem.
Vi kan inte vänta på henne.
Okej, mina damer. Då kör vi!
Du kanske inte kan förstå hur det är att stå på sidolinjen, Zach,
som de flesta av oss gör.
Och du kan inte förstå att en liten pappersbit kan vara så viktig.
Alla, innan ni går.
Vi har hängt upp en anonym klassdiskussionspåse.
Vi ska kolla den varje fredag och prata om det.
JAG ÄR EN KANIN. ET CETERA
Fick du en kanin till?
Jag önskar jag fick en. Vet du inte vem de är från?
Du fick typ sex komplimanger i dag.
Jag fick en serieteckning och ett kampanjflygblad från Courtney.
Ja.
Du inser väl att röst-tiggeri inte är en komplimang, Courtney?
Ledsen att du känner så, Skye,
men jag är stolt över mina insatser och jag ville dela det med klassen.
Hej, Clay.
Försvinn, Tyler.
Jag får ofta höra det.
Särskilt på sistone. Men i dag är jag på...
...officiellt årsboksuppdrag.
Varför pratar du ens med mig?
För att jag vill se vad du gör härnäst.
Du var taskig mot Courtney, men för mig var det ännu värre.
Men ändå...
...kyrkogården?
Det är iskallt.
Vet alla om det?
Alla känner till allt. De vet om dina mardrömmar.
De vet att du runkar till Hannahs bild. Och de vet vad du gjorde mot henne.
Vad är det?
Vad gjorde jag?
Vad?
Clay?
Se upp!
Kom igen, Jensen. Kasta bolljäveln.
Clay.
-Clay. -Kom igen!
Kom igen, vad väntar du på?
Kasta bollen, skithög.
Vad i helvete, Clay?
Clay.
-Clay! -Det här är en match!
Kasta in den, din nolla!
Tack för det där.
Glöm det.
Du var sen till träningen två gånger,
och nu har du missat nästan hela perioden.
Förlåt, jag visste inte att jag skulle bli så sen.
Om du har problem, kom till mig så löser vi det.
Men jag är ledsen, det blir ingen match för dig i dag.
Hördu, Jess.
-Du ska väl inte gå? -Jag är bänkad hela matchen.
Eller hörde inte hela hallen just det?
Om du är bänkad, slå dig ner.
Maka på er, killar.
Jag vet inte.
Kom igen, du vill inte missa din pojkväns stora match.
Och... vi har kul där uppe.
Du kanske inte vet hur det är att behöva en livlina, Zach.
Dagen efter att du förolämpade mig i matsalen
var min komplimangpåse tom.
Inte ens en gullig kanin.
I slutet av andra veckan visste jag att det var nåt på gång.
Jag kanske borde ha släppt det, men det gjorde jag inte.
Jag skrev ett brev till dig.
Jag talade ur hjärtat och berättade personliga saker
som jag inte hade haft mod att erkänna för nån:
Hur hårt livet började bli, hur ensam jag kände mig,
och hur de där fåniga komplimangerna faktiskt betydde nåt för mig.
Sen gillrade jag min fälla.
Jag hoppades att du skulle förstå när du läst brevet,
att du skulle inse hur mycket jag behövde de fåniga sakerna du stal från mig.
Men jag var visst inte ens värd en reaktion.
Varför jag, Zach?
Varför jag?
Oj, det är redan tvåsiffrigt.
Jösses.
Zach är på hugget i kväll.
Zach!
Sluta!
Sluta spela! Stoppa matchen!
Stoppa den! Sluta!
...galen?
Varför jag, Zach?
Här sätter vi visst mannen på plats!
Eller en viss man som är rik nog och knäpp nog
att ge sin skithög till son en 60000-dollarsbil.
Skye, vad gör du... Är du på matchen?
Gud, nej.
Skulpturstudion.
Det är enda gången jag kan ta svetsen från verkstadskillarna.
Var du på matchen?
Jag var det.
Men den var så dålig att du måste gå innan halvtid?
Jag kan inte...
Jag kan inte göra det här längre.
Den här satans skolan, den är en fruktansvärd plats.
Inser du det först nu?
Var har du varit de senaste tre åren?
Just det, trånat efter en söt död tjej.
Varför är du så elak?
Jag trodde vi var vänner.
Var.
Vi var vänner.
Vad hände?
Jag förstod inte. Det gör jag fortfarande inte.
Välkommen till världen.
Jag hatar det.
Jag också.
Jag gillar den här nya, arga, Audi-repande Clay.
Han har tåga.
Jag tror jag håller på att tappa vettet.
Vett är överskattat.
Förlora det.
Nu sitter jag verkligen illa till.
Inte om ingen vet att du gjorde det.
Du säger inget?
Snälla, varför skulle jag säga nåt?
Jag tror det behövs ett frågetecken.
Jäklar. Halvtid. Jag borde nog gå.
Syns vi?
Det verkar troligt.
Du, Clay.
Fortsätt vara arg.
Jag kände mig desperat, så jag sms:ade nån jag trodde var en vän.
Hans Audi? Man... Man rör inte en annan snubbes bil.
Jag vet det. Jag bara...
Jag lyssnade på hans band.
Och han kom undan med allt.
-Och han gjorde typ 30 poäng i kväll. -Repade du hans bil för 30 poängs skull?
Nej, för att det inte är rättvist, Tony.
Det är fanimej inte rättvist.
Banden gör mig galen.
-De gör saker med mitt huvud. -Jag fattar.
Jag tror inte det.
Det gör jag. Tro mig.
Allt det här är så enkelt för dig.
Du vet inte vad du pratar om.
Berätta för mig då.
Du verkar som en stor vaniljlatte.
Som dryck, alltså.
Tack. Jag skulle just gå.
Clay.
Du kommer att ta dig igenom det här.
Jag vet inte det.
Intensiv snubbe.
Han går bara igenom en del skit.
Ja, uppenbarligen.
Det gör du med.
Säg mig en sak:
Säg att det här inte handlar om en kille.
Nej, det gör det inte.
Det handlar om en tjej.
Jag messade dig, Jessica, och du sa att du skulle komma.
Och sen gjorde du inte det.
Kommer du?
Ska jag duka av dem?
Nej, jag väntar på nån.
Clay?
Nej, hur så?
Jag har sett dig med honom, bara.
Inte här.
Nej.
Inte här.
Jag fattar, Jess.
Jag gav dig skjuts hem.
Det gjorde oss inte till vänner igen.
Så jag hade väl inga vänner...
...alls...
...längre.
Clay! Vakna!
Du måste komma ner.
Clay.
Okej, jag kommer.
Nu, tack.
Clay.
Du minns Zachs mamma, mrs Dempsey.
Hon tittade förbi, för nåt hände med Zachs bil under matchen i går...
VARFÖR JAG?
...och hon vill fråga om du vet nåt om det.
Det är dags att titta i vår anonyma klassdiskussionspåse
och se vad vi har denna vecka.
"Mrs Bradley har snygga vader."
Jag är inte säker på att det är passande att objektifiera
nån på det viset, och definitivt inte en lärare,
men om det var menat som komplimang,
tack.
Riktigt snygga vader, mrs B.
Vi går vidare.
Tänk om enda sättet att inte må dåligt
är att sluta må överhuvud taget, för evigt?
Oj. Okej...
Det här är allvarligt. Det här är nån som mår väldigt dåligt.
Vem vill öppna vår diskussion? Några inledande känslor...?
Du måste ha vetat att jag skrev lappen, Zach.
Och du sa inget.
Jag tror att den som skrev det bara vill ha uppmärksamhet.
Eller så är det kanske ett rop på hjälp.
Okej, varför inte skriva dit sitt namn då?
För att det är anonymt.
Det kanske bara är ett skämt, nån som jävlas...
Förlåt. Nån som driver med oss.
Det är idiotiskt. Det är inget skämt.
Hur vet du det, Skye?
För vem skulle skämta om det?
Du kan väl berätta? Ser du vad det står skrivet på?
Jobbar inte du på Monet's?
Och? Jag har inte monopol på servetterna där, skithög.
Okej, låt oss inte peka ut folk.
-Den som skrev det led. -Än sen?
De lider, jag lider. High school är smärtsamt. Släpp det.
Nu räcker det.
Det var modigt av personen att berätta för oss hur de känner,
och jag vill att de ska veta att de inte är ensamma.
Det finns många bra resurser för personer som har det jobbigt...
Du lät alla tro att det var Skye.
Varför sa du inget?
Jag är ledsen, men...
...varför tror du att vår son var inblandad i det här?
Han var på matchen och betedde sig underligt.
Domaren fick sparka honom av planen för att han trakasserade min son.
-Men ingen såg vem som repade bilen? -Ungar blir avundsjuka.
Jag frågar om nån såg vem som repade bilen.
-Jag tror inte att han var avundsjuk. -Tyst!
Jag kom hit av hövlighet. Jag kunde ha ringt polisen.
-Det kanske du borde. -Lainie.
Nej. De kanske borde låta polisen utreda det,
istället för att komma hit och anklaga vår son för vandalism.
-Jag gjorde det. -Vår son kör inte en dyr bil, men...
-Det är inte poängen. -Jag gjorde det!
Jag gjorde det, okej?
Karen, Zach, ni kan väl komma in så reder vi ut det här.
Jag vill prata med Zach ett ögonblick om det går bra.
Absolut inte.
Mamma, snälla.
Två minuter.
Du, jag...
Jag sa att hon skulle glömma det.
Jag ville inte komma hit.
Jag är glad att du gjorde det.
Nu berättar vi för din mamma varför jag repade bilen.
Nej. Snälla, gör inte det.
-Varför inte? -För att.
Vet dina föräldrar?
Om dig och Hannah?
Varför gjorde du det?
Jag trodde inte att hon skulle reagera så.
Jag menar... kom igen, Clay.
Du kände henne lika väl som nån annan. Hon var bara för mycket.
Du visste att hon behövde hjälp.
-När mrs Bradley läste lappen... -Jag blev skraj, okej?
Brevet...
Det var jävligt tungt och...
Jag visste inte vad jag skulle göra.
-Så du kastade det. -Nej.
Nej, det gjorde jag inte. Hannah ljög om det.
Det kanske är vad hon såg.
Jag blev skraj.
Men jag kastade det aldrig.
Det var som fan.
Pojkar?
Vi kommer.
Jag är ledsen, Clay.
Det kommer jag alltid att vara.
Vill du läsa det?
Jag kan nog inte det.
Jag kommer nog aldrig kunna det.
Jag har en teori, Zach.
Jag har en teori om att du också är ensam.
Kan det vara möjligt?
Vilken typ av ensamhet kan den store Zach Dempsey känna?
Dempsey, vad fan? Ska vi ta långlunch eller vad?
Jag vet inte.
Kom igen, vi behöver dig.
Mer än så, vi behöver din kärra.
Jag måste gå på biologin.
Varför, så att du kan gråta över en groda igen, din fitta?
Jag grät inte. Dra åt helvete.
Kanske den sortens ensamhet där du tror att ingen ser dig.
Jag känner till den sorten.
Gör du?
"Varför jag?"
Varför skulle Clay skriva det?
Nån har uppenbarligen gett sig på honom.
För vad? Varför skulle nån ge sig på en grabb på det viset?
Han sa nåt till mig häromkvällen.
Han sa: "Tänk om jag är mobbaren?"
Det är inte möjligt.
Är du säker?
Clay.
Din mamma och jag har pratat och...
...förutom att betala för skadorna på bilen,
tycker vi att det måste bli nån sorts utegångsförbud.
Okej.
I åtminstone två veckor.
Okej.
Jag är klar med min halva av projektet.
Jag måste ge banden till Tony i dag.
Kan nån köra mig?
Så...
Du försvann i går kväll.
Ja. Matchen blev tragisk.
Zach är bra. Jippi.
Vem bryr sig?
Vi gick tidigt.
Vilka är vi?
Jag och Bryce och några andra.
Kunde du inte ha messat mig?
Bryce sa att han messade dig.
Han skrev att jag skulle komma dit, inget om att du var där.
Jag messade dig typ fyra gånger. Kunde du inte ha svarat?
Och det ska du säga?
Jag satt i jacuzzin, okej?
Jag hade inte min mobil. Vad är problemet?
Du kan bo hos Bryce, men jag får inte vara där?
Jag bor inte där nu.
Här har du.
Jag är klar.
Ta dem. Dela dem med hela världen. Jag skiter i vilket.
Verkligen? Skiter du i vilket?
Jag klarar det inte längre.
Jag kan inte lyssna. Jag kan inte höra det i hennes röst.
Folk är bara elaka, Tony.
De är sjuka.
Zach kastade inte brevet, visste du det?
Det visste jag inte.
Han visade mig det.
Frågade om jag ville läsa det.
Och jag kunde inte...
...läsa det, för...
...jag börjar förstå...
...varför hon gjorde det.
-Jag kan hjälpa dig med det här. -Kan du säga varför jag är med på banden?
Du måste lyssna. Det är vad Hannah ville.
Ja, jag vet. Vad Hannah ville.
Det är du säker på, men du vägrar förklara mer.
Va?
Visst. Glöm dig, då.
Låt mig hjälpa dig.
Som du har hjälpt mig hittills?
Nej, tack.
Men se det från den ljusa sidan... du behöver inte följa efter mig mer.
Ingen vet vad som egentligen pågår i en annan persons liv.
Och man vet aldrig hur det man gör påverkar nån annan.
Hej, Bryce, läget?
Hej, Jensen.
Och om det gäller mig, så måste det gälla alla.
Till och med hejaklacksledare.
Hej, Sheri.
Hur var resten av din helg?
-Förlåt, vad? -Du var kanon på matchen.
Jessica. Hej, hur mår du?
Hej, Clay.
Hej, Justin. Bra match häromkvällen.
Vad i helvete pågår?
Vem vet längre?
Kan jag få er uppmärksamhet, tack?
Hej, det är Hannah.
Hannah Baker.
Just det.
Justera inte din... apparat som du lyssnar på.
Det är jag.
Live och i stereo.
Inga repriser, inga extranummer...
Ett stort grattis till vårt Tiger-lag för lördagens vinst.
En särskild hälsning till Zach Dempsey,
som krossade med 28 poäng.
I övriga idrottsnyheter, Lady Tigers vann sin match
med 54-32.
Du sa ju att det inte var ett prov.
För det här ser ut som ett prov.
Det är det inte, mr Pratters. Jag lovar.
Det är ett karaktärsbyggande frågeformulär som utvärderar
personliga styrkor och svagheter.
HUR VIKTIGT ÄR DET FÖR DIG ATT HJÄLPA HANNAH BAKER?
HUR VIKTIGT ÄR DET FÖR DIG ATT HJÄLPA ANDRA?
Ursäkta, mrs Bradley?
Ja, Clay?
Hur viktigt var det för dig att hjälpa Hannah Baker?
Extremt viktigt för mig, Clay. Varför frågar du?
Minns du lappen du fick i påsen förra året?
Den om att inte känna nånting längre.
Den var från Hannah.
Okej, varför tror du det?
Mrs Bradley, förlåt att jag avbryter,
men jag behöver mr Jensen.
Okej, mr Porter.
Clay, vi kan fortsätta diskussionen en annan gång.
Jag måste säga att jag är lite förvånad.
Varför?
Det har gått några veckor,
men du verkar vara en grabb som håller ett löfte.
Oroa dig inte, Clay.
Jag glömde nästan också.
Glömde vad?
Courtney och Clay, det här är våra nya utbytesstudenter
som ska gå här denna termin.
Det här är Jhene, Fynn,
Mahla och Deep.
Courtney och Clay ska hjälpa er.
De är med i Hedersrådet och ska visa er runt.
En insider-rundtur!
Alla hemligheter ni behöver veta.
Okej, toppen.
Som ni ser,
så är det en av världens finaste skolparkeringar.
Och här är biblioteket,
där ni kan hitta böcker och bord och stolar och sånt...
Toppmoderna datorer, åtminstone för tio år sen,
och vänliga bibliotekarier.
Inte alltid supersmarta, men vänliga.
Vänta, allihop.
Det är Justin Foley och Zach Dempsey,
basketstjärnor här på Liberty High.
Du, Justin, var är min cykel?
Justin stal min cykel.
Vad fan sysslar du med?
Våra nya utbytesstudenter går en rundtur.
Jag tänkte att de bör veta vem som äger skolan.
Clay.
Visst, vi går vidare.
Var var vi? Just det. Hörsalen.
Men innan vi går vill jag visa er nåt superhäftigt.
Okej?
Clay, lägg av.
Titta på de här skåpen.
Alla ser likadana ut, eller hur? Inte det här.
Det här är speciellt. Det tillhörde en tjej som tog livet av sig.
Clay, snälla.
Ser ni "Ta inte livet av dig"-affischerna?
De satt inte där förut.
De finns där för att hon tog livet av sig. Och varför gjorde hon det?
För att eleverna här behandlade henne som skit!
Jensen, nu räcker det.
Men ingen vill erkänna det, så de målar om och gör en minnesvård,
för så är det i den här skolan.
Alla är jättesnälla, ända tills de får en att ta livet av sig.
Och förr eller senare kommer sanningen fram.
Den kommer fram.
Eller hur, Tony?
Eller hur? Du vet sanningen.
Clay!
Du ska följa med mig, nu på en gång.
Gå till era lektioner, allihop.
Till lektionerna.
Välkomna till Liberty High.
Kom nu.
Okej. Ny match.
Undertexter: Kristina Donnellan