EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Noen jenter kjenner hele teksten til hverandres sanger.
CLAY VAR HER
De finner harmoni i latteren deres.
Arm i arm lager de ekko i takt.
Hva om jeg ikke kan nynne rent?
Hva om mine melodier er de ingen hører?
-Vi er jævla høyt oppe! -Ikke tenk på det.
Du må gå sakte frem om du vil klatre raskt.
Greit.
Så hva skjedde der ute i gangen?
Jeg vet ikke. Sliten, antar jeg.
Sliten?
Sliten av hva?
Bare sliten.
Virker som du var sint.
På denne skolen. På grunn av Hannah.
Er ikke du?
Klart det.
Sint for enda en unødvendig død.
Jeg er lei meg for Hannah, og for alle oss...
...som brydde oss om henne.
Skal du straffe meg, eller?
Vil du det?
Kommer det mange hit som ber om straff?
Hva synes du straffen din bør være?
Er ikke det din jobb?
Du har ikke studert psykiatri, liksom?
Jeg liker å tro at jeg kan hjelpe...
...ungdom som har det vondt,
som ikke har kontakt med følelsene sine, er ensomme...
Jeg er ikke ensom.
-Som kan skade seg selv. -Det skjer ikke.
Du vet ikke hva du prater om.
Dra til helvete!
Jeg beklager.
Nei, det går bra.
Du har det vondt.
Og jeg ønsker å hjelpe.
Jeg vil være der for deg, Clay.
Jeg påstår ikke at jeg forstår hva du føler,
men om du snakker med meg...
...skal jeg prøve.
Alle vil snakke.
Ingen vil gjøre noe.
Hva er det du ønsker å gjøre?
Jeg burde gå til timen.
Det hele begynte fordi jeg følte meg bortkommen.
Jeg trengte rettledning.
Hva som helst.
Du kødder med meg.
Inn i bilen. Jeg har noe jeg må vise deg.
Si hvordan du vet hva du vet.
Si hva jeg gjorde mot Hannah.
Snakkes, Tony.
Faktisk håper jeg ikke det. Noen gang.
Clay, inn i bilen.
Hva skal du gjøre? Du har ikke sykkel.
Kan du ikke bare la meg være?
Gi ut kassettene. Gjør det du må.
Bare la meg være.
Jeg utgir dem ikke, hvis...
...du setter deg i bilen og blir med.
-Kevin Porter. -Hei.
Og noen ganger tar man bare den utveien man kan finne.
Greit, bare kjør.
-Hvor skal vi? -Det ser du når vi kommer dit.
Han er faen helt skrudd.
Vi fulgte Hannahs regler.
Det er urettferdig om kassettene utgis fordi Clay tørner.
-Han gjør ikke det. -Det føles sånn.
Han er bare trist. La ham være...
Har du magegreier igjen, Alex?
-Sett deg. -Hvilken magegreie?
Han elsket henne, og hun døde.
Han holder på å bli sprø. Gi ham tid.
Han er ikke trist, ok? Han tar hevn.
Som om vi ikke fortjener det.
Alex, kom og sett deg.
Du er sein.
Jeg snakket med Tony. Han skal ta seg av det.
Hva betyr egentlig det?
-Tony er en kødd. -Han er ikke det.
Han er en kødd, han er en pikk og han er en kuk.
Det går for det samme.
Nei, det er meningsnyanser.
Greit. Ja.
Tony gjør ikke en dritt.
Vi må ta oss av dette.
Ta knekken på svinet én gang for alle.
Det er sinnssykt.
Jeg vet ikke.
Hva om vi får det til å se ut som selvmord?
Er det ikke tragisk?
To ulykkelige elskere eller noe dritt.
Bli voksen, Justin.
Ber du virkelig meg om å bli voksen, mammadalt?
Ja, det gjør jeg.
Ta en tur til legen.
Jeg har vært hos en haug med leger.
Én ting.
Hvis én ting hadde gått annerledes...
...hadde kanskje ikke noe av dette skjedd.
Det er der borte.
Drøm stort, sier de.
Sikt etter stjernene.
Så stenger de oss inne i 12 år og sier hvor vi skal sitte,
når vi skal tisse, hva vi skal tenke.
Er det nok med referanser fra rektoren og inspektøren?
Skal jeg spørre vaktmester?
Skolen regner ikke ut snittet. Så jeg har kun 4,0.
Vil det være en ulempe?
Du trenger bare et gjennomsnitt på C-minus for å spille.
Sjekk puppene på den cheerleaderen!
Det så jeg ikke.
Så blir vi 18, og selv om vi aldri har hatt en original tanke,
må vi ta livets viktigste avgjørelse.
Klar for å begynne framtiden din?
Tror ikke jeg har noe valg der, egentlig.
Hva med økonomisk støtte?
Hva er snittet ditt?
Kunne vært bedre.
PSAT? ACT?
Jeg har ikke...
Har du ikke tatt PSAT enda?
Interessant.
Vel, jeg kan si at vår økonomiske støtte
går til studenter med høyt snitt,
med SAT fra 90 prosent og opp.
Flott. Takk.
Bare hyggelig.
Om du ikke har penger og ikke egentlig har karakterene,
blir mange av valgene tatt for deg.
Hvilken fremtid er det du selger?
Jeg skal la deg få gjette.
Hamstrer?
Nesten. Bibliotekar.
Du er ingen bibliotekar.
Jeg vet det.
Når folk hører ordet "bibliotekar",
ser de for seg 60 år gamle hvithårede damer med tykke ankler.
Vi... fornyer oss.
Er ikke det en døende bransje?
Sånn som reisebyråer og muffinsbutikker?
La meg gjette, du eier en Kindle.
Aldri i livet.
Nei, jeg er en...
...pocketbok, notere i margen type jente.
En åndsfrende.
Så, foruten desimalklassifikasjonssystem,
hva annet skjer for en bibliotekar?
Jeg liker å tro at vi er et sted der folk kan komme sammen,
å finne stammen.
Skriver du? Du ser ut som du skriver.
Jeg gjør ikke det.
Jeg gjør det, men... jeg viser det ikke til noen.
EVERGREEN POESIKLUBB
Vi har et fristed.
Vi holder på hemmeligheter, og vi har en småkakebuffet.
Jøss. Takk.
Jeg ser deg sikkert ikke der, men takk.
Ingen årsak.
Ta en brosjyre. De har stipend.
Jeg trenger ikke brosjyre,
og jeg trenger ikke fire bortkastede år.
Jeg har ferdigheter.
Og en kul Mustang.
Takk.
Så, kidnapper du meg?
Kidnappet du Courtney?
Jeg hadde en hensikt.
Det har jeg også.
Alex.
Går det bra?
Ja. Ikke bekymre deg for det.
Det er all den dritten med kassettene.
Om alt det bare forsvant, ville du bli bra.
Hvordan skal alt det bare forsvinne?
Jess, kommer du eller ikke?
Om et øyeblikk. Jeg snakker med Alex.
Å, om hva da?
Om at hun savner meg.
Om at jeg er en bedre kjæreste enn deg.
At hun ikke skulle slått opp.
-At du lukter vondt. -Gi deg.
-Faen ta deg. -Det er sant.
"Justin stinker". "Jeg vet det."
Jeg sa ikke det.
-Du er morsom, Standall. -Nei, du er morsom.
"La oss knekke det lille svinet"? Hva skjer?
Vi må forsvare oss.
-Mot hva? -Mot Hannahs løgner.
Løy hun? For jeg er virkelig ikke sikker.
Hun sa sannheten om meg.
Du vet han snakker piss.
-Han er en løgner. -Han er ikke det.
Han kan være en dust, men han er et godt menneske.
Han har aldri løyet for meg.
Så bra for ham.
Jeg ville ha et formål...
...en grunn til å være på planeten.
Men den poesigruppa så ut som et AA-møte
eller en støttegruppe.
Jeg så ingen i nærheten av min alder.
Til jeg så deg.
Du var den eneste andre fra videregående.
Ryan Shaver,
Liberty Highs intellektuelle,
redaktør av Lost & Found, egoistisk snobb sånn generelt.
Velkommen tilbake, alle sammen.
Godt å se at gruppen vår vokser.
Som vanlig begynner vi med å minne alle på
at poesi handler om ærlige uttrykk.
Alle trenger å føle seg trygge for å dele våre dypeste sannheter.
Kjekt å se et vennlig ansikt.
Vennlig?
Kjent?
Påmeldingslista er på vei rundt.
Ikke venn deg til det.
Det blir min første og siste gang om du skal være her.
Hva? Hvorfor?
Bare skriv dere på om dere skal lese noe.
Du hadde meg i bladet ditt.
Husker du?
Beste rumpe.
Den lista var allerede på vei rundt. Alle snakket om det.
Det var nyheter.
Det var galt.
Før vi begynner, Hannah, vil du presentere deg selv?
Hei, jeg heter Hannah.
Hei, Hannah.
Jeg vet ikke mye om poesi,
men jeg er veldig glad for å være her.
Godt å ha deg her.
La oss begynne.
Jeg tror Linda er først på påmeldingslista.
Å!
En hånet kvinne
Moder Jord
Å!
Alle kan føle din vrede
Hennes Majestet Moder Jord...
Er dette en slags forskrudd versjon av villmarksterapi?
Ikke en naturelsker?
Jeg elsker natur, spesielt på bilder i bøker.
Hva skal du med tauet?
Seriøst, dette begynner å bli skakkjørt.
Skal du binde meg til et tre
og tvinge meg til å lytte til resten av kassettene?
Nei, vi skal bare gå en liten tur.
Hvor liten er liten?
Bare opp på den høyden.
Ikke pokker.
Hva har dette med Hannah å gjøre?
Vil du ikke finne det ut?
Å, høye fjell,
og Moder Jord og alt dette andre tøyset.
Jeg tror ikke jeg vil tilbake.
Det er greit om du ikke vil,
men kanskje du skulle gi det en sjanse.
Du sa du vurderte en karriere som skribent.
Ingen har karriere som poet.
Kan du minne meg på å be far om å ringe alarmselskapet?
Jeg tror den er ødelagt.
La meg prøve.
Fullfør innskuddet, du.
Hva med... poesilærer?
Hvem vil vel være lærer? Ungdom er drittsekker.
Ikke alle.
Greit, hva med journalist?
Fins de fremdeles?
Si til far at den er ødelagt.
Du er en forelder.
Du skal si ting som:
Vær praktisk, bli farmasøyt.
Jeg vil aldri si det til deg.
Før vi åpnet denne butikken, pleide faren din
å reise hele tiden
til disse dødskjedelige farmasøyt-kongressene.
Så jeg skrev kjærlighetshistorier til ham.
De var veldig dramatiske...
...og sexy.
Fifty shades av min mor?
Jeg syntes de var ganske gode.
Jeg har kanskje noen av dem.
Herregud, mor, vær så snill.
Greit, hør på meg.
Jeg bare sier...
...at du må la deg selv...
...å drømme litt.
Eller helvete heller, drøm stort.
Om alle tingene som... du kan bli.
Ikke gå for det nestbeste.
Vi har stengt. Gå vekk.
Hannah!
Mor, han er ikke en kunde.
Å, jeg skjønner.
Jeg skal hente jakken min.
Den er der bak, så...
Hva vil du, Ryan? Vi har faktisk stengt.
Jeg har noe til deg.
En forsoningsgave.
Ta den.
Tankene dine fortjener et skikkelig sted å bo.
Kom igjen, jeg vet du er en dagbokjente.
Du gjør en overbevisende etterligning av et tenkende, følende menneske.
Hannah...
Jeg beklager.
Jeg mente ikke å gjøre deg flau eller å ydmyke deg.
Jeg vet hvordan det er.
Gjør du?
Jeg er en tynn homse som skriver dikt. Vær så snill.
Jeg tror ikke du skal bruke det ordet.
Du skal ikke. Jeg kan.
Bare... kom tilbake til biblioteket, Hannah.
Kom tilbake til poesien.
Kanskje.
Jeg tar kanskje.
Takk... for dagboka.
Kjære?
Går det bra?
Jeg bare tenkte at det er et dårlig tegn at vi...
...snart er tomme for "Kjøp én, få én gratis"-merker.
Det kan være et dårlig tegn, eller verden som forteller oss
at vi ikke klarer å gi rabatter på Walplex-nivå.
Jeg har flere merker her bak.
Å, Olivia.
Beklager at jeg ikke kom tidligere.
Hvordan går det med dere?
Vi klarer oss.
Du ser flott ut.
Å, Olivia, Hannah var slik ei spesiell jente.
Zach sa så mange fine ting om henne.
Hvordan går det med Zach?
Det går fint med ham.
Alle høyskoler vil ha ham på grunn av basketballen, men...
...han vil bli marinbiolog.
Kan du tro det? En marinbiolog.
En marinbiolog.
Jeg lurer på om du har tenkt på fremtiden din.
Karakterene dine har gått litt ned.
Du begynte skoleåret veldig sterkt,
men karakterene dine har gått nedover.
Jeg hadde fokusert på å avslutte skoleåret sterkt...
...om du vil gå på en bra 4-årig høyskole.
Jeg har tenkt på NYU eller Columbia.
Oi, det er virkelig konkurransepregede skoler.
Kanskje du må gjøre noen endringer neste år, eller...
...tenke i mindre skala.
Kanskje en statlig skole.
Hadde du aldri møte med Hannah?
Én gang, om våren i det andre året hennes, i fjor.
Vi får andreårsstudentene til å tenke på høyskoler.
Og husker du hva hun tenkte angående høyskole?
Hvis jeg husker rett, hadde hun urealistiske mål.
Og jeg prøvde å hjelpe henne med å finne alternativer.
Fikk du en følelse av hva hun syntes om meningsutvekslingen deres?
Hun sa ikke noe.
Men fikk du en følelse?
Fru Jensen.
-Lainie. -Lainie.
Vær så snill.
Jeg vet dette ikke er tema for møtet vårt,
men vet du hvor din sønn er akkurat nå?
Jeg antar han er inne i timen.
Nei.
Han gikk ut av skolen i morges og er ikke kommet tilbake.
Jeg er ganske gal, men ikke så gal.
Folk klatrer uten sikring her.
Folk som klatrer på ting, som klatrer i fjell,
som er latterlig å gjøre om du ikke blir jaget.
Den er for nybegynnere. Jeg klatret her med brødrene mine da vi var små.
Her. Ta denne, fest den på deg.
Det er kritt. Ta det på hendene, sånn.
Ellers sklir du.
Hva?
Er du mann eller ikke?
Ikke!
Helt definitivt ikke. Det innrømmer jeg, uten tvil.
Jeg liker ikke høyder.
Det er ei enkel klatrerute.
Alle svarene du søker er på toppen av klippen.
Draget av din hånd over brystet
Tenner en flamme mine lepper ikke kan slukke
Du, gjenstridige inferno
Du kjører fort, og pokker ta de røde lysene som bremser farten din
Du ser mine vener som rister ved din første berøring
Makten til å flytte blodet mitt på egenhånd
Definisjonen av hjerte
Og etter at girstangen rykker
Ber jeg huden om å gjøre triks
Å glemme hvor godt det er å miste kontroll
Mellom det brennende huset
Av hendene dine
Hei.
Det var... intenst.
Takk?
Ja, takk.
Jeg vil skrive som deg.
Seriøst, kan du lære meg?
Virkelig?
Du får folk til å føle det du føler.
Jeg ønsker å kunne det.
Et par timer et par kvelder i uken.
Jeg spanderer potetgull og salsa.
"Stephie Moore er slem.
Hun..."
Sitat.
"Hun er så dum."
Tredje klasse! Jeg gikk i tredje klasse!
Skjønner ikke hva dagbøkene har med noe å gjøre.
Først, det er en del begavet barn-drama jeg ikke skal gå inn på.
Det viktigste er å fortelle sannheten i poesi.
Din sannhet.
-Men... -Ingen men.
Ex nihilo nihil fit.
"Ut av ingenting, kommer ingenting."
Jeg bare liker ikke når folk leser tingene mine.
Hvert dikt er som om noen leser tingene dine.
Det bør være skremmende og utrolig flaut.
"Hvordan kan Amber Holloway ha pupper allerede?"
Du er en drittsekk!
Ja! Vær vettskremt.
Bra.
Prøv å puste roligere.
Hvordan?
Pust saktere.
Hva gjør jeg med hjertet, som holder på å sprenge?
Faen.
Tok du mobilen med på klatretur?
Nei, jeg tok med mobilen på gåtur.
Det er mor som ringer.
Vær en god sønn eller fall i steinene under.
Ja. Takk for det perspektivet.
Det må være mulig å svømme i havet
til den du elsker uten å drukne.
Det må være mulig å svømme uten å bli til vann selv.
Jeg finner stadig stein knyttet til føttene mine.
-Beklager. -Bare fortsett. Det går fint.
Jess, jeg...
Hva?
Jeg kan ikke nå.
Nei, det går bra.
Hva om jeg hjelper?
Jess, slutt... Jeg bare...
Kanskje senere. Jeg vil ikke akkurat nå.
Jeg tenner deg ikke lenger.
-Det er ikke det. -Det må være det.
Du synes ikke jeg er vakker lenger.
Jess.
Herregud nei, Jess.
Du er så vakker.
Hva skjer med oss?
Alt blir bra, ok?
Så snart disse jævla kassettene er ferdige.
Kan vi i alle fall ruse oss?
-Du røyker ikke engang. -Jo, det gjør jeg.
Greit.
Vi er veldig høyt oppe.
Ikke tenk på det.
Ta kritt på hendene om de er svette.
Jeg mistet følelsen i armene.
Du må riste på dem, én om gangen.
Få i gang blodet, greit?
Bra.
Vi er kommet nærmere.
Beveg deg rolig om du vil klatre raskt.
Greit.
Å, faen!
Faen!
Hva? Jeg kan ikke se!
Jeg mistet taket.
Gi meg et øyeblikk.
Clay, er du her?
Lainie?
Han er ikke her.
Rolig. Hva er det som skjer?
Du fikk en detaljert beskjed.
Avdelingssekretæren er 90.
Han gikk ut av skolen og forsvant.
Han forsvant sikkert ikke.
Han svarer ikke på mobilen, Matt.
Han droppet skolen for å spille basket eller ta en tur.
Han er savnet!
Han skulker. Han er ikke savnet.
Om du bagatelliserer dette, klikker jeg.
Greit.
Vi finner ham. Han kan ikke ha kommet langt.
Jeg kaster ned dette. Ta tak, og dra deg selv opp.
-Jeg kan ikke. -Klart du kan.
Én fot om gangen.
Kom igjen.
-Ok. -Greit, du klarer det.
Se der, ja.
Se der, ja!
Å, faen!
Fy søren!
Det var faen meg fantastisk.
Eller jævla fantastisk?
Det var jævla fantastisk.
Jeg trodde jeg skulle dø!
Men det gjorde du ikke.
Faen!
Ja.
Jeg så en YouTube-video
der en fyr i Spania gikk på en kran.
Minst 15 etasjer høy.
Han gikk og gikk.
Og så skled han. Han slapp ut et høyt hyl.
Sekunder senere, pang!
Pang hva?
Kamera gikk i svart, men jeg tror han døde.
Helvete, Clay.
Faen.
Jeg har aldri tenkt over at det er et veldig bra ord.
Det er det, sant?
Du blør.
Faen.
Dette er skummelt.
I dag har jeg på svart blondeundertøy
Utelukkende for å vite at jeg har dem på
Og under det
Er jeg helt naken
Og jeg har hud
Milevis av hud
Jeg har hud som dekker alle tankene mine som plastfolie
Du kan se
Hvilke rester som er inni fra kvelden før
Til tross for hva du kanskje tror
Min hud er myk
Og glatt
Og lett å lage arr i
Men det betyr ingenting, gjør det?
Du bryr deg ikke om hvor myk huden min er
Du vil bare høre om hva fingrene mine gjør i mørket
Men hva om alt de gjør er å åpne vinduer
Sånn at jeg kan se lyn gjennom skyene?
Hva om alt de vil ha, er et klatrestativ å klatre i
For å smake på friskere luft?
Du lovet meg
at hemmelighetene er her oppe.
-Jeg risikerte livet. -Du ville ikke ha dødd.
Du ville ha brukket en hel del.
Jeg har aldri tenkt på det.
Å dø.
Før i år.
Har du noen gang sett et lik?
Jeg har vært i noen begravelser.
Har du sett et åsted?
Vel, som i...
...CSI og Lov og orden.
Som i... et ekte åsted.
Har du?
Én gang.
Hvordan var det?
Rolig.
Ikke stille eller noe, men bare...
...ingen spenning.
Ingen høye lyder.
Bare politi som gikk rundt og gjorde jobben sin.
Som om det var ingenting.
Hvor gammel var du?
Sytten.
Hva hadde skjedd?
Selvmord.
Du var der.
Du så henne.
Du burde utgi det.
Aldri i livet. Dette forlater ikke fristedet.
Folk må få se dette. Det vil endre dem.
Nei, de må ikke det.
Poenget med kreative uttrykk er å holde opp et speil til verden
i et håp om at disse grusomme menneskene kan se seg selv
og lage forbindelser som kan hjelpe dem gjennom deres kjedelige liv.
Din smerte...
...din smerte er viktig for andre mennesker.
Men er det derfor du gjorde det?
For å hjelpe meg å påvirke én person?
Hva?
Tviler jeg på.
Folk som deg gjør ikke uselviske ting.
Herregud, mann, dette er sprøtt!
"I dag har jeg på svart blondeundertøy
utelukkende for å vite at jeg har dem på."
Jeg lurer på hvilket ludder som skrev dette!
Ei kjerring som har blitt brent.
Du visste at det jeg delte var personlig.
Du visste hvor det kom fra, og at det ville få folk til å snakke.
Jeg var desperat etter å få noen til å lytte...
...og du lyttet.
Og så gjorde du mine mest private tanker til et offentlig skue.
Det er hennes skrift.
Jeg kjenner den igjen.
Hvorfor vil hun skrive noe som dette... så ydmykende?
Jeg er fått nyss i
at Ryans utgivelse nå inkluderer poesi.
Siden vi har sonetter dette semesteret,
og siden dere vil være distrahert av det uansett,
tenkte jeg at vi kunne analysere denne poetens verk.
Det er en slags naken sårbarhet her som jeg liker.
Det er ganske intimt.
"Intimt" er ikke et snuskete ord.
"I dag har jeg på svart blondeundertøy
utelukkende for å vite..."
Du åpner deg for én person, og alle ler.
Og jeg har hud, milevis av hud.
Jeg har hud som dekker alle tankene mine som plastfolie.
Jeg ser henne i vinduet.
Hun går til døra, hun lar boksen stå igjen.
Og så går hun.
Jeg reiste meg ikke.
Om det var viktig, hadde hun banket på,
ringt på eller noe, sant?
Og jeg...
...jeg burde ha gått ut.
Jeg burde ha snakket med henne.
Men...
Jeg likte Hannah.
Hun var en venn.
Men jenta var dramatisk.
Og jeg var tydeligvis den eneste fyren på Liberty
som ikke tok på rumpa hennes eller stirret på puppene.
Så jeg fikk alltid høre om det...
...og den dagen ville jeg ikke høre,
så jeg lot henne gå.
Herregud, Tony.
En halv time,
førtifem minutter senere,
henter jeg boksen, åpner den, og der er kassettene
og et brev.
"Ta vare på disse. Lytt, så vet du hvordan."
Jeg satte på den første kassetten.
Og så...
Jeg ringer hjem til henne, ingen tar den. Jeg råkjører dit.
Ambulansen er allerede der.
Og politiet.
Og inngangsdøra er åpen. Jeg løper inn.
Foreldrene hennes er der.
Og hun...
De har lagt henne i en likpose.
Jeg tenkte: "Det er ingen håndtak på den posen.
Hvordan skal de løfte henne opp? Hvordan skal de bære henne?"
Og de bare grep posen
og lempet henne inn i ambulansen.
Bare sånn.
Vet de andre det?
Hvorfor du tar vare på Hannah på denne måten?
Selvsagt ikke.
Du trengte å vite.
Du er min venn.
Hva i helvete, Ryan?
Hva er så hemmelig at vi ikke kunne prates på skolen?
Det vet du. Hvordan kunne du gjøre det?
Diktet?
Jeg gjorde deg en tjeneste. Du er en begavet poet.
Du fortjente å bli hørt.
Du er en egosentrisk, arrogant drittsekk.
En dag vil du se tilbake på dette og vite at jeg hadde rett.
Det du skriver, en kan ikke lære det. Man må leve det.
Det er mitt liv, Ryan, det er ikke ditt.
Få ditt eget.
Var det en sti her hele tiden?
Vi kunne bare ha gått opp dit?
Ja. Men hva er gøy med det?
Alt du fortalte, kunne du sagt på Monet's her om dagen.
Hadde du vært klar for å høre det?
Nei. Jeg vet ikke.
Skulle ønske jeg visste det.
Hvorfor du brydde deg så mye om Hannah.
Jeg prøvde å finne det ut.
Jeg trodde kanskje...
Jeg trodde du var forelsket i henne.
Clay...
...du vet jeg er homo, sant?
Hva?
Nei, hvordan skulle jeg vite det?
Jeg trodde alle visste det.
Jeg tror ikke alle vet det.
Mange vet det.
Vent.
Trodde du at jeg bare var venner med Ryan?
Jeg trodde vel det.
Tror du at jeg ville vært venn med en fyr som Ryan?
Ja, siden dere tydeligvis henger sammen.
Det er forskjellige ting. Tro meg.
Så den fyren Brad...
...er han typen din nå?
Jeg håper det.
Han har vært irritert i det siste, siden...
...jeg har tilbrakt mye tid med en annen fyr.
Deg.
Å, ja.
Du mener kassettene. Ikke på en romantisk måte.
Klart det.
Alex Standall.
S-T-A-N-D-A-L-L.
Ja. Den er utfylt. Klar til å hentes.
Ta én hver kveld før du legger deg,
med vann, med eller uten mat.
Du kan bli svimmel.
Jeg vet det. Jeg har tatt dem en stund.
Denne er ny her hos oss.
Jeg gikk til Walplex før.
Jeg kan få dem til å sende over historikken din.
Ja, det ville vært fint, takk.
-Vær så god. -Takk.
Jeg... var venner med Hannah.
Var du?
Jeg er veldig lei for det som skjedde.
Takk, Alex.
Takk.
Moren din har visst ringt til faren min.
Herregud.
Mor. Jeg skal tekste henne.
Vi trenger ikke denne hysteriske samtalen akkurat nå.
Kanskje om du ikke holdt alt hemmelig for henne...
Faen ta deg, med dine hemmeligheter.
Kan jeg...
Kan jeg få tilbake kassettene en gang?
Klart det.
Var dette planen din hele tiden?
Kanskje jeg hjalp til,
men jeg visste du ville ha dem tilbake.
-Du visste det? -Ja.
Du har ikke hørt din enda.
Det er nydelig, men... ikke én bit til.
Takk.
Dette var en god idé.
Skatten min, du kan ikke gjøre det.
Jeg beklager.
Det går helt fint.
Han trenger ny frisyre uansett.
Hva heter du?
Det er greit, du kan si det til henne.
Sarah.
Sarah. Du er veldig søt, Sarah.
Si takk, Sarah.
Sarah. Det er ikke snilt.
Ikke tenk på det. Jeg har også en datter.
Ikke rart du er proff. Hvor gammel er hun?
Sytten.
Ja, tiden flyr.
Før du aner det, sender hun søknader til høyskoler.
Hannah har begynt å kikke.
Hannah er et nydelig navn.
Hun vil til New York.
Lykke til.
La oss fortsette med middagen.
Det er en grusom historie, Matt.
Hun var en vakker, søt jente,
og hun er borte.
Selvfølgelig skal vi plukke henne fra hverandre.
Gå etter ryktet hennes. Kjærester.
Alt hun har skrevet eller sagt.
Så ikke gjør det. Ikke gå etter henne.
Det er derfor du tok juss.
Om det ikke alltid tjener loven, kan det tjene sannheten.
Sant?
Så finn sannheten.
Hva om det skader vår sønn?
Jeg tror han vil overleve.
Den reisende vender tilbake.
Tror du Tony har en god innflytelse?
Jeg tror han har en veldig god innflytelse.
Men det er ikke vår bekymring.
Nei. Jeg vet det.
Jeg er med.
Jeg beklager.
Jeg er...
...veldig...
Tony og jeg hadde en prat, og vi glemte helt tiden.
Og jeg vet at dette er så ulikt meg, tro meg.
Og jeg beklager.
Herregud, jeg må være i trøbbel.
Neste gang setter vi pris på en tekstmelding før du drar,
og ikke på veien hjem.
Nei, selvsagt.
Mobilen var utenfor rekkevidde.
Men, ja.
Dere kan gi meg husarrest i en måned.
Ingen husarrest.
Vi er bare...
...glade for at du lever.
Jeg også, far.
Du sa ikke mye på veien hjem.
Jeg visste ikke hva jeg skulle si.
Jeg løy ikke til den kvinnen.
Jeg er fremdeles mor.
Og å ikke være moren til en død jente i noen minutter!
Burde vi flytte?
Hva?
Burde vi flytte? Begynne på nytt?
Og... gi opp butikken?
Gi opp butikken, gi opp huset, alt sammen.
Om jeg har deg...
Men det har du.
Du har meg.
Greit.
Godt.
Pokker.
Jeg trodde du var på poesiklubben.
Jeg dro ikke.
Jeg skal aldri tilbake.
Og vi må flytte.
Fire hundre og tretti i måneden, og det er før de falske alarmene,
som de belaster deg for.
Du skulle sagt at du sa opp. Jeg ventet en time i telefonkø!
Vi må kutte utgifter.
Vi burde ha diskutert det.
Vi bor i en trygg by!
Det er ikke poenget.
Jeg vil bare få det til å gå opp.
Og ikke jeg? Enten er vi sammen om det, eller ikke.
Vi kan ikke snu på skillingen.
Akkurat nå kan vi ikke snu på noe.
Jeg vet virkelig ikke hva det betyr.
Vi kaster bort penger...
Noen ganger åpner ikke fremtiden seg slik man tror.
Fæle ting skjer og folk suger.
Kanskje det er derfor jeg sluttet å skrive
og begynte å lage kassetter.
-Hør. -Andy, nei.
Noen jenter kjenner hele teksten til hverandres sanger.
De finner harmoni i latteren deres.
Arm i arm lager de ekko i takt.
Hva om jeg ikke kan nynne rent?
"Hva om mine melodier er de ingen hører?"
Leser alle det teite bladet?
Jeg er temmelig avhengig av det.
-Har du aldri lest det? -Nei.
Hør på dette:
"Noen mennesker kan kjenne igjen et tre,
en hage, og vite at de er kommet hjem."
-Det høres ut som noe møkk. -Syns du det?
Jeg syns det føles veldig ekte.
"Hvor mange sirkler kan jeg gå i før jeg gir opp å lete?
Hvor lenge før jeg er tapt for alltid?
Det må være mulig å svømme i havet til den du elsker
uten å drukne.
Det må være mulig å svømme uten å bli til vann selv.
Men jeg fortsetter å svelge det jeg trodde var luft.
Jeg finner stadig stein knyttet til føttene mine."
Jeg mener, fy søren.
Lurer på hvem som skrev det.
Ja, ikke sant?
Et mørkt menneske, det er helt sikkert.
Jeg liker diktet hennes,
men jeg er ikke sikker på om jeg vil henge med henne.
Vel... plikten kaller.
HANDLE LOKALT, HANDLE SMÅTT STØTT SMÅ FORRETNINGER
Hei, Clay.
Hei, fru Baker.
Beklager å forstyrre på jobb.
Jeg ville gi deg noe.
Det er fra Hannah.
Det er ikke Hannahs, men det er et dikt hun skrev.
Det er veldig bra. Til og med engelsklæreren vår sa det.
Side sju.
Det er hennes håndskrift.
Jeg vet det nå.
Tekst: Kjersti Friestad