EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Hei, det er Hannah. Hannah Baker.
Det stemmer.
Ikke skru på... hva det nå er du hører dette på.
Det er meg, live og i stereo.
Ingen repriser, ingen ekstranummer,
og, denne gang, absolutt ingen forespørsler.
Hent noe å spise. Slå deg ned.
For jeg skal fortelle deg min livshistorie.
-Hun er så pen. -Definitivt.
-Hva er det nå igjen? -#GlemAldri
Hva faen holder du på med?
Ingenting. Jeg bare...
Ser du etter noe?
Hva skulle jeg se etter?
Nei, si det.
Vet du egentlig hva jeg heter?
-Selvfølgelig gjør jeg det, Clay. -Gutter.
Det har ringt inn.
Du er ikke så uskyldig, Jensen. Jeg driter i hva hun sier.
Foley, kom igjen. Til klasserommet.
Du også, Jensen.
Det finnes en rekke måter å få hjelp på hvis dere trenger det,
eller hvis en venn trenger det.
All informasjonen er på tavla utenfor rommet mitt,
eller utenfor hovedkontoret.
Det står på hjemmesiden.
Kan vi snart bli ferdige med alt dette?
Det er over en uke siden.
Er det ikke sunt å gå videre?
Greit, alle sammen, takk.
Jeg vet det er tragisk,
men jeg vil ikke bli minnet på det.
Det er deprimerende.
Vi blir aldri ferdige. Derfor er det viktig å kjenne
tegnene på om noen du bryr deg om, trenger hjelp.
Trekker de seg bort fra venner og familie?
Endrer de utseende?
Sliter de med...
Samarbeidsprosjektet teller en femtedel
av karakteren dette semesteret, så...
Greit, vær dedikerte
og stabile og rettferdige mot hverandre.
Jeg liker håret ditt.
Det korte håret.
Jeg liker langt hår òg.
Jeg vet dette kan virke noe uklart,
og jeg burde sagt noe den kvelden,
og egentlig liker jeg ikke forandringer,
men denne endringen virker kul.
Takk, Clay.
Clay?
Clay.
Ja, beklager, hva?
Er du her hos oss?
Ja, nei, jeg er her, jeg er til stede.
Mellom nå og da, observér.
Få inn informasjon.
Elevene gjorde dette på egenhånd.
Vi syntes det var best å la det være.
Jeg skjønner.
Jeg beklager...
La meg prøve igjen.
En skulle tro det fantes en universalnøkkel eller noe.
Ja, vi hadde det, tidligere.
Hun har ingen klistremerker eller bilder i skapet.
Hvorfor har hun ingen klistremerker?
Det er bare et skap.
Det er Hannahs. Hvorfor ser det sånn ut?
Frue, jeg vet virkelig ikke.
Så dette er alt?
Ja. Vi kan gå gjennom resten på mitt kontor.
Da kan jeg få returnert læreboka.
Vi må ha alt personlig.
Advokaten ba oss om å ta med alt.
Advokater sier mye rart.
Hei, Clay.
Hei, Tyler.
Hva er det?
Ingenting.
Nei, mor, det er en teit skole e-post.
Du må ikke komme hj...
Hei, vent litt.
Hva faen er det du gjør?
Ingenting. Bare noe til årboka.
Stikk, kompis.
Hei, beklager. Ja, det går fint.
Alt går bra her.
Bare bli i Aspen.
Ja, jeg er sikker, mor, hundre prosent.
Få snakke med far.
Clay.
Hvordan går det med deg, vennen?
Jeg har tenkt på deg.
Hei, Courtney.
Har du?
Jeg føler bare at vi må være der for hverandre
når noe sånt skjer, ikke sant?
Selvfølgelig.
Det er bare så trist.
Det gir bare ikke mening, sant?
Men...
...det er mye som ikke gir mening.
Akkurat. Så sant.
Noen ting har bare ikke enkle forklaringer, sant?
Ja. Sant.
Jeg er glad vi fikk pratet.
Ha det.
Ja, jeg kan prate.
Hei, Clay.
Vil du sitte på hjem?
Ja, takk.
Ingen sykkel i dag?
Nei, mor ville kjøre meg,
og, du vet, prate om ting.
Kan jeg spille denne?
Ja, selvfølgelig.
Du holder deg til gamle media.
Det er så mye bedre.
Alt var bedre før.
Du sa det, gutt.
EN NY KOPP MED VIN ALLE TING MISTET-FUNNET
LÆRLING
Sånn.
Hvis de spør deg om det er ekte smør, hva svarer du?
Det er et smørbasert produkt.
Og smil når du sier det.
Jeg vet det, skremmende. Men det selger.
Og et lite tips.
Om de er søte, tar du bare smør på toppen
sånn at de må komme tilbake etter mer.
Ok, hvorfor?
For å prate med dem.
Å prate er ikke helt min greie.
Jeg liker det.
Vi vil trives sammen.
Husk at jeg begynte å jobbe her tre uker før deg,
så jeg har ansiennitet,
og derfor lærer jeg opp deg.
Det er sprøtt om du tenker på det,
for jeg flyttet hit for kun to måneder siden.
Jeg synes det går bra.
Liker du deg?
Her?
På Crestmont? De ulike luktene er fascinerende.
Nei, i denne byen.
Å, ja.
Jeg har ikke annet å sammenligne med.
Jeg har bodd her hele livet.
Som å spørre Han Solo: "Hvordan er verdensrommet?"
Jøss! Du er en ekte nerd, ikke sant?
Jeg liker det. Å være en nerd krever mot.
Ser deg senere.
Far, hvor er den radiotingen din?
Radiotingen min?
Den tingen du spiller CD-er på
når du maler eller jobber i hagen.
BoomBoxen min.
Er det dét de kalles?
Før. Jeg tror de kalles avleggs nå.
Den står i verkstedet.
Den spiller kassetter, sant?
Sist jeg sjekket, ja.
Hvordan var det på skolen i dag?
Likt. Alle oppfører seg fremdeles rart.
Og du?
Hvordan har du det?
Jeg? Jeg har det fint.
Jeg klarer meg.
Så, kan jeg bruke BoomBoxen?
Ja, selvfølgelig. BoomBoxen.
Sett i gang.
Men... hold kontakten.
Greit?
Selvfølgelig, far.
Hei, det er Hannah.
Hannah Baker.
Fytti helvete!
Ikke skru på... hva det nå er du hører dette på.
Det er meg, live og i stereo.
Ingen repriser, ingen ekstranummer,
og, denne gang, absolutt ingen forespørsler.
Hent noe å spise. Slå deg ned.
For jeg skal fortelle deg min livshistorie.
Eller mer konkret, hvorfor livet mitt endte.
Og om du lytter til denne kassetten...
...er du en av årsakene.
Jeg sier ikke hvilken kassett som fører deg inn i historien.
Men frykt ikke. Om du fikk denne søte, lille boksen,
vil navnet ditt dukke opp.
Det lover jeg.
Uansett, reglene her er ganske enkle.
Det finnes bare to.
-Herregud! -Beklager.
Hva har vi sagt om å snike seg innpå?
Mente ikke å skremme deg.
Du var helt i... Hva er det du hører på?
Det... er ingenting. Det er til historietimene.
Kassetter er historie nå?
Selvfølgelig er de det.
Kan jeg høre på?
Nei, det er teit.
Jeg går på rommet. Lekser.
Skolen sendte en ny e-post i dag.
Det forklarer hvorfor far viste interesse.
Dere er farlige når dere samarbeider.
Jeg hater å være en forelder
som spør om du vil prate om noe, men...
...om du vil prate om noe...
Jeg kjente henne ikke egentlig.
Jobbet ikke dere sammen på Crestmont?
Jo, ei kort stund, men...
Du kjente henne ikke godt?
Ikke egentlig.
Jeg må sette i gang.
-Helvete! -Språket, unge mann.
Beklager. Jeg må komme i gang.
Fristen er om to dager, så jeg må gå.
Clay.
Ro ned, vennen.
Det er bare lekser.
Ja. Takk, mor.
Hva faen!
Helvete.
Jeg må en tur til Tony.
Vent litt, Tony?
Nå?
Han trenger en av kassettene. Vi jobber sammen.
Middag er om en halvtime.
Setter du litt til side?
Send melding om du blir veldig sen.
-Klart det. Ha det. -Ha det.
Gi meg skrutrekkeren.
Greit.
-Hei, Tony. -Hei, Clay.
Noe galt med henne?
Ikke enda.
Det kalles å ta vare på ting.
-Far, du husker Clay. -Ja, klart det.
Hvordan går det, Clay?
Takk, bare bra.
Så, Clay, hva skjer?
Ingenting. Jeg bare...
Jeg bare syklet en tur.
Til andre siden av byen?
Det burde holde. Start henne.
-Gi meg filla. -Jeg kan gjøre det.
Om vi har fått finjustert den, hører vi det.
Greit, vri om tenningen.
Hører du det? Det er sånn det skal låte.
-Høres det annerledes ut? -Ja. Er du døv?
-Høres helt likt ut som før. -Da er du døv.
-Det er så mye jevnere. -Jeg synes ikke det.
Jeg vet det, og det burde du også.
Det er derfor jeg viser deg dette.
Greit, skru henne av.
Jeg burde stikke.
Du vil ikke bli til middag?
Mor lager koteletter.
Om jeg ikke er hjemme snart, ringer hun politiet.
De sendte e-post til foreldrene igjen.
Skrev hun et brev?
Jenta som tok livet sitt?
Jeg vet ikke.
Hør på meg.
Gjør du det mot moren din, dreper jeg deg.
Jeg dreper deg.
Rydd opp dritten.
Ikke noe ironi i den kommentaren.
Ingen.
Han er en enkel mann.
Jepp.
Ser deg senere.
Du har noe som er mitt.
Har jeg?
Nøklene mine.
Å, ja. Her.
Ser deg senere.
Reglene er ganske enkle.
Det er bare to.
Regel nummer én, du lytter.
Nummer to, du gir det videre.
Forhåpentligvis er ingen av dem enkle.
Det skal ikke være lett, ellers hadde jeg sendt MP3.
Når du er ferdig med alle 13 sidene...
...for det er 13 sider til enhver historie...
...spol tilbake, legg dem i boksen
og gi dem videre til neste person.
Hvorfor i helvete er jeg med?
Og boksen med kassetter skal inneholde et kart.
Jeg nevner flere steder rundt i vår kjære by.
Du må ikke besøke dem,
men hvis du ønsker litt mer innsikt,
sikt mot stjernene.
Eller, bare kast kartet. Jeg får aldri vite det...
...eller får jeg det?
I tilfelle du blir fristet til å bryte reglene,
forstå at jeg har laget en kopi av kassettene
og gitt dem til en jeg stoler på
som, om pakken ikke kommer rundt til alle sammen,
vil frigi kopiene på en meget offentlig måte.
Det var ikke en fiks idé i siste liten.
Ta meg ikke for gitt.
Ikke en gang til.
Jeg gjorde aldri det!
Å, faen.
Gjør som jeg sier.
Verken mer eller mindre.
Du blir observert.
Er alt bra?
Jeg bare glemte noe.
Clay, pannen din!
Det er ingenting.
Falt du av sykkelen din?
Lav grein. Jeg syklet gjennom skogen.
Jeg henter førstehjelp.
Jeg trenger ikke førstehjelp.
Du blør. Du trenger salve.
Ikke si "salve".
Det går fint, altså.
Hva skjedde?
Sykkel, grein, hud.
Det er alt?
Jeg forteller deg alt
fordi det er så fascinerende.
Jeg skal rense det. Jeg må gå. Tony venter.
Hjelmen din, er du grei.
Flott hjelm.
Den er så søt.
Du mener "søt" på en hjelpeløs dyreunge måte, antar jeg.
Ikke redd for hjelmsveis?
Håret mitt gjør det samme uansett, det bare ligger der.
Du trenger bare noe produkt.
Style det, føne det om morgenen.
Og ofre min maskulinitet?
Det skipet har seilt, tror du ikke?
Unnskyld meg for at jeg vil beholde hjernen i hodet.
I stedet for andre regioner, som gutter flest?
Kom igjen, Hjelmen, du har toaletter å vaske.
Du mener vi har.
Ikke jeg, faktisk.
Fest hos meg i morgen kveld.
Du er invitert. Obligatorisk. Ikke ta med hjelm.
Kult. Hvor bor du?
Sett fingeren på "C",
den andre fingeren på "4".
Før dem sammen. Det er vår første røde stjerne.
Ja, ikke sant?
Kartet. Gammeldags, igjen.
Ingen Google-kart,
ingen apper, ingen mulighet for nettet å gjøre ting verre,
slik det gjør.
Du har ankommet mitt første hus i denne råtne byen...
...der jeg holdt min første og eneste fest...
...og der jeg traff Justin Foley,
temaet for vår første kassett.
Det var bare en fest.
Jeg visste ikke at det var begynnelsen på slutten.
Justin, du var forelsket i vennen min, Kat...
min eneste venn.
Han kom! Clay er her!
Jeg vinner! Du skylder meg fem dollar.
Herregud.
-Veddet du på meg? -Mot deg.
Forrige selskap jeg så Clay i... bursdagen min i fjerde klasse.
Jeg husker fremdeles den klovnen.
Herregud. Han var stoffmisbruker.
Moren min, sosionomen, hyret en tidligere stoffmisbruker.
Han skalv som et aspeløv.
Greit, drinker. Kom igjen.
Jeg trodde han var nervøs.
-Hei. -Hei, Kat.
Litt av en gjeng. Folk er glade for at du drar.
Jeg ville bare at Hannah skulle møte noen folk
før jeg drar fra området.
Jeg har møtt Hjelmen.
Clay teller ikke. Dere møttes jobb.
Jeg synes det burde telle.
Selvfølgelig.
Greit, påfyll. Clay, hva drikker du?
Sprite.
Herregud, du er uvurderlig.
Du er en juvel. Du tar en øl.
Klart, jeg liker øl.
Kat.
Slutt å ha det så gøy, Clay.
Jeg har det gøy, helt sant.
Jippi!
Du er altfor oppknappet.
Hei der.
Hei.
Du er den nye jenta.
Tydeligvis.
Jeg liker latteren din.
Takk.
Jeg liker din beherskede motesans.
Takk.
Bryce.
På tide å finne frem til ølfatet. Du ligger en time etter.
Ser deg senere... håper jeg.
Snakkes.
Herregud, nei. Et kraftig nei, Hannah.
Han er sossenes Darth Vader.
Virker ikke så ille.
Jeg var snill.
Hun var egentlig det.
Tror jeg også vil ha øl.
Greit det, prinsesse Leia.
Herregud, dere er begge nerder.
Kos deg.
Skal du si det til henne?
Si hva til henne?
Jeg har kjent deg hele dette århundret.
Gi deg.
Jeg er ikke flink til å...
Og homseryktene avtok bare nå nylig.
Så det er mye på spill for deg.
Med henne kan jeg være annerledes, skjønner du?
En ny og bedre Clay Jensen:
Student på videregående, arkeolog-skråstrek-eventyrer.
Clay, vennen, du er en premie.
Men fra min begrensede observasjon,
har hun en grusom smak i gutter.
Du sier ikke noe til henne?
Kun om temaet dukker opp.
Kathy!
HJEMME
Faen!
Møt guttene.
Justin Foley er min,
og Zach Dempsey er for deg.
Zach Dempsey? Virkelig?
Hva? Zach er søt?
Jeg kan ikke se!
Ikke manken!
Greit, ja, han er litt teit,
men på en søt måte, som er den beste måten.
Ja.
Liberty Highs stjerneatleter, mine damer og herrer.
Så imponerende.
Beklager. Dere slipper ikke inn søkkvåte.
Seriøst?
Herregud, se på dere selv.
Bedre?
Absolutt en forbedring,
men beklager, dere kommer ikke inn.
Ingen fest uten oss.
Vi tar sjansen.
Gå og tørk dere.
Ditt tap, frøken.
Idioter. Jeg kan ikke...
Men de er søte idioter.
Så, du skjønner, det var der problemene begynte.
Det smilet.
Det forbanna smilet.
Den eneste ene Kat flyttet før skolestart.
Hun var en venn som ikke kan erstattes,
ikke engang ved å forelske seg i gutten hun etterlot seg.
Hei.
Hannah, sant?
Stemmer.
Justin. Foley.
Jeg så deg på festen den kvelden.
Ja, jeg så deg også.
Du er tørrere nå.
Ja, vel, vi dro hjem og skiftet.
Var det grundig?
Hæ?
Skiftet ditt.
Å, ja. Absolutt.
Så...
Kat har dratt.
Ja. Suger.
Prater du med henne?
Ja. Jeg mener, liksom, litt.
Ja, jeg også.
Litt.
Jeg må gå til timen.
Å, ja. Absolutt.
Ser deg senere, da.
Du gjør nok det.
Å være Kats kjæreste var egentlig det eneste bemerkelsesverdige ved deg,
men, Justin, du var min kryptonitt.
Hvem Zach?
Dempsey.
Beklager, vennen.
Jeg lærer navnet på de nye guttene,
og jeg har dratt de fleste gamle oppi søppelikonet i hodet mitt.
Jeg vet at du vil at jeg skal date Zach, men...
Men... du liker Justin.
Jeg er ond.
Neppe. Han er... som dop.
Jeg skjønner.
Han er din.
Nei, det ville jeg aldri gjort.
Seriøst, jeg har gått videre,
flere tusen mil,
og jeg går ut med hipstere nå.
Du kan få ham.
Jeg var kontorassistent i tredje time.
Så jeg visste hvor du var i tredje time.
Greit, så det er alle partallene fra en til 40.
Dere må vise arbeidet deres.
Ja, dere hørte hva jeg sa: Vis arbeidet deres.
Greit, dere kan gå. Takk.
Oi!
Forsiktig.
Beklager det der.
Geometri med Bates. Ikke rart du løper.
-Har du ham også? -Femte time.
De verste ti timene av dagen.
Apropos det, jeg må gå.
Å, ja, flott.
Ser deg senere.
Det gjør du!
Jeg likte basketball for din skyld, Justin.
Josh.
Sånn ja.
Jensen!
Clay Jensen!
Sånn ja. Beveg føttene!
Hjelmen!
Å, hei.
Beklager.
Gjennom her.
Gikk du deg vill på vei til biblioteket?
Trener Patrick gav oss kampen i historielekse, så...
Så, sitt.
Du står og fikler. Det gjør meg nervøs.
En gang til!
Karamell?
Hvordan kan du spise de der?
Hvordan ser det der ut?
Som alt som er godt og søtt i verden.
Jeg visste ikke du likte sport.
Jeg vil ha den totale skoleopplevelsen.
Er Justin den totale skoleopplevelsen?
Hold kjeft!
Ikke vær sjalu, Clay.
Du vil få former. En dag.
Kanskje.
Er faren din også tynn og nervøs?
Ja, mer eller mindre.
Gutter!
-Hei, Hjelmen. -Hei.
Kan du sende meg fransknotatene?
Jeg forstår ikke madam Steinberg. Skulle tro hun snakker tysk.
Selvfølgelig.
Sitte på hjem?
Takk, men nei takk.
Min vogn venter.
Ha det, Clay. Snakkes, Justin.
Bare dra, dere.
Ikke tull! Bussen?
Buss med sexy dame, bil med idioter?
Hei, er det setet opptatt?
Du tar ikke bussen.
Gjør jeg ikke? Vel, da er dette lykkedagen din.
Du mangler ikke selvtillit.
Du har ikke geometri med Bates i femte time.
Du har undersøkt litt.
Ja, jeg mener...
Kanskje.
Jeg liker det.
Det viser initiativ.
Så kanskje jeg kan få nummeret ditt eller noe?
Eller noe?
Jeg kan gi deg mitt nummer
eller noen falske avfyringskoder?
Jeg tar nummeret ditt.
-Jeg tar telefonen din. -Hæ?
Én, du gir meg mobilen, to, jeg lagrer nummeret.
Skjønner, skjønner.
Ingen unnskyldninger.
Jeg er straks tilbake.
Hvor skal du?
Glemte geometriboka mi.
Jeg har min om du trenger den.
Faen.
Hei, hvor i helvete går denne?
Aner ikke. Jeg tar heller ikke bussen.
Seriøst? Hannah Baker!
Ring meg.
Kjekkas.
JUSTIN HEI
Å... HEI
SKJER'A?
LEKSER. LXM. DU?
Hannah.
Ikke bruk mobilen når du gjør lekser.
Jeg bruker bare kalkulatoren.
Og hjelper en venn med leksene.
Telefonen.
Telefonen!
-Kjenner jeg denne vennen? -Kjenner du noen av dem?
Mer lekser?
Vi jobber med et matteproblem.
Hallo, Justin.
Hannah gjør lekser.
Å, hei, fru Baker.
Ja, hun hjalp meg bare med det.
Virkelig? Hva jobber du med?
Matte.
Greit.
Si fra om du trenger hjelp.
Så, du trenger hjelp med et matteproblem?
Jeg sa det for å få deg alene på telefonen.
For jeg har egne lekser,
og kan bare ikke prate i telefonen hele kvelden.
Greit, jeg kan ringe deg senere.
Jeg mener, hvilket problem sliter du med?
Den om... togene?
Togene?
To tog kjører på ulike tider, men når møtes de?
Jeg skjønner.
Tog "A" forlater mitt hus om et par minutter.
Tog "B" forlater ditt hus...
Om 30 minutter.
Tretti minutter virker fryktelig lenge
for to tog i topp hastighet, eller?
Eisenhower Park. Rakettsklia.
Herregud.
Jeg vet hva dere tenker.
Hannah Baker er et ludder.
Oi. Fikk du med deg det?
Jeg sa at "Hannah Baker er".
Kan ikke si det mer.
Jeg skal ta deg.
Jeg drømte at vårt første kyss ville skje i parken.
Jeg sa aldri det.
Drømmen starter med meg på toppen av raketten,
jeg holder fast i rattet.
Det er fremdeles en lekeplassrakett.
Hver gang jeg vrir rattet,
løfter trærne seg som om de skal fly.
-Hvordan var det? -Ganske bra.
-Likte du det? -Ja.
Greit, din tur.
-Min tur? -Ja.
Greit. Hva gjør du?
Vent, jeg må ta bilde.
Jeg har på skjørt. Vent litt.
Har det. La meg...
Og jeg er redd fordi jeg ikke vet hvordan man flyr.
Men du står i bunnen av sklia for å ta imot om jeg faller.
Greit. En, to, tre.
-Går det bra? -Ja.
Og det var alt som skjedde.
Vi kysset.
Hørte du liksom noe annet?
Vi bare kysset.
Beklager om jeg skuffet deg, men jeg antar
at vi nå er skuls. På en måte.
Hei, Clay.
Hei, Tony.
Går det bra?
Ja, alt er bra.
Er det min Walkman?
Ja, jeg skulle spørre...
Ingen problem.
Bare vær forsiktig med å lytte mens du sykler.
Du vil ikke skade deg. Igjen.
Du har rett. Takk.
Eisenhower Park.
Da er du vel klar for side 2 av kassetten.
God natt, Clay. Ta vare på deg selv.
Jeg har hørt så mange historier om meg nå
at jeg ikke vet hvilken som er mest populær.
Men jeg vet hvilken som er minst populær.
Sannheten.
Sannheten er ikke alltid den mest spennende versjonen,
eller den beste eller verste.
Det er et sted i mellom.
Men den fortjener å bli hørt og husket.
Sannheten vil frem, som noen en gang sa.
Den gjenstår.
Så, takk, Justin.
Oppriktig talt. Mitt aller første kyss var vidunderlig.
Porter vil snakke med meg om Hannah.
Sikkert om det forbanna søksmålet.
Kom du deg til første base?
Jeg sier ingenting.
-Andre? -Drit og dra.
Tredje?
Drittsekker.
Et bilde er verdt mer enn tusen ord.
I offentligheten.
Det var lekkert.
Vi sender det rundt.
Nei, Bryce, slutt!
Hei, Bryce, stopp! Hei!
Bryce, kom igjen!
-Du skal ta henne igjen? -Klart det.
Herregud. Seriøst, Justin?
Hvorfor sendte du det?
Greit, alle sammen, ro dere ned.
I dag snakker vi om måter å navigere vanskelige samhandlinger.
Folkens, i det minste et nikk i retning av vår regel mot mobile enheter.
Vi snakker om måter å ta opp konflikter med deres jevnaldrende på.
Hvordan kan vi kommunisere mer effektivt
uten emojis?
Greit, jeg trenger to frivillige til et lite rollespill.
Mobiler, ellers forsvinner de.
Siste sjanse.
Ja, Sherri.
Takk.
Og hvem andre?
Du der bak? Ja.
Og Johansen. Dette er mine frivillige.
Sitt i ro.
Alle skal få prøve.
Hva kom etter mitt første kyss?
Ikke så vidunderlig.
Vi fortsetter vår samtale om ikke-verbale tegn i morgen.
Frem til da, følg med, vær oppmerksom.
Jeg er ikke sint fordi du forrådte meg.
Jeg er sint fordi jeg stolte på deg.
Hva faen, Tony?
Hei, Clay.
Hva er greia?
Hvordan passer du inn?
Jeg er ikke på kassettene.
Hjalp du henne?
Nei, det gjorde jeg ikke.
-Visste du hun skulle gjøre det? -Nei.
Lytt til kassettene, Clay.
Er det alt jeg får?
Hannah ville det skulle gjøres sånn.
Hvordan vet du det?
Jeg kan ikke si det. Du må lytte.
Og hvis ikke?
Hva om jeg ikke kan?
Da vil det bare bli verre. Tro meg.
Verre enn at Hannah er død?
Vi snakkes, Clay.
Tony.
Er jeg tema på side 2?
Hei, Hjelmen.
Kan jeg spise med deg?
Jeg har geometrilekser.
Det gjør ingenting.
Kommunikasjonstimen. Virkelig?
Fru Bradley aner ikke hvordan det er å være på vår alder.
"Jeg liker å konfrontere problemet
ved å si: 'Unnskyld meg, men du har såret meg.'"
Jeg syntes hun hadde noen gode poeng.
Har du noensinne vært i stand til å konfrontere noen direkte?
Har du noensinne hatt et problem?
På en måte. Eller...
Å være sosialt klønete har vel sine fordeler.
Jeg synes ikke du er sosialt klønete.
Jeg tror bare du er redd.
Jeg tror du venter.
Noen ganger er det best å vente.
Greit, og det betyr?
Bare at...
Ingenting. Jeg mener...
Unnskyld meg, men du har virkelig såret meg.
Hannah.
Et rykte basert på et kyss
ødela et minne jeg håpet ville være spesielt.
Faktisk ødela det så godt som alt...
...som du snart vil få se.
Hold deg her, Justin. Jeg er ikke ferdig med deg enda.
Jeg vet du sikkert ikke mente å såre meg.
De fleste av dere som lytter ante sannsynligvis ikke hva dere gjorde,
men det finner dere ut.
Snu kassetten for mer.
Tekst: Kjersti Friestad