EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Jag var den unga killen.
Den nya killen.
Men det senaste året känner jag att jag...
...verkligen blev en vän.
Jag hittade en helt ny grupp vänner...
...och vi gick igenom mycket tillsammans.
Vi tar oss igenom det här.
Ångest är för jävligt.
Ursäkta språket.
Bara allt där ute som väntar på att hända dig.
Identifierade du inga av de andra?
Bara en.
Diego Torres. Fotbollsspelare, brottare.
Så vitt jag kan se, ingen koppling till Clay Jensen.
Uppenbarligen finns det nån koppling...
Säkert Montgomery de la Cruz.
Det är väl ett avslutat fall?
Det du vet om...
För tillfället.
...och det du inte vet.
Jag har gjort nåt hemskt.
Jag vet att jag sårade folk...
...och skulle ge allt för att ta tillbaka det.
Jag bara...
Vapen i skolan innebär permanent avstängning.
Det var ingen riktig kniv.
Kunde den ha stuckit någon?
Tog du med den till dansen?
De erkände att det var ett skämt.
Clay har redan tagit ansvar, så...
Eftersom den användes i självförsvar,
och för att ni redan har avtjänat två veckors avstängning,
är den enda kvarvarande frågan
om ni kommer att få delta på campingresan.
Om det inte finns fler uttalanden, borde styrelsen överväga och rösta.
Okej?
När ditt öde vilar i nån annans händer...
...eller ingens.
Om du får mig att missa campingresan
ska jag jävlas med dig för evigt.
Det här är ditt fel, din jävel. Jag tog på mig kniven, vad mer begär du?
- Du tog med den ut. - Du lämnade den åt mig.
Du säger det.
Synd att det inte finns kameror i duschen, va?
Det finns på planen.
Där du betedde dig som en jävla galning hela kvällen och grät över en docka.
- Oskyldiga människor gör inte så. - Du lurade mig.
Du har jävlats med mig, brutit dig in hos mig, graffitin.
Polisen hade dig.
Plötsligt släpper de dig och anklagar Monty. Och han kan inte försvara sig?
Hur gick det till?
Det här är över. Okej?
Vi får se.
Det du ser komma…
Jag blev nedröstad.
...och det du inte ser.
Sluta. Herregud.
- Vi ses i morgon. - Vi ses.
Ja.
Jessica, vad fan?
Clay, jag är ledsen, men du borde inte åka på resan.
- Om de knäcker dig framför alla... - De kan inte knäcka mig.
Vi kan alla knäckas, särskilt du.
Är allt okej?
- Allt är bra här. - Ja, bara bra.
Enastående. Gå till era lektioner.
Och när folk iakttar dig, ser dig,
och du ser att de ser det, blir det bara värre.
Varje år på campingresan
väljer laget ut en stackare och förstör honom.
Förstör honom hur?
De använder en dum jävla legend om Burnham Woods.
Ingen tror på den,
men de gör allt för att skrämma alla.
Ett år kissade en på sig.
Jag ser folk prata om mig...
...och känner mig vilsen.
Ensam.
Vad viskar ni om?
Inget. Hur gick det?
Att gå i skolan igen...
...efter två veckors avstängning...
...var som...
...att återvända från kriget.
Hej.
- Tror alla att jag är galen nu? - De tror att du mår bra.
Jag ska prata med Alex. Det har blivit mycket allvarligare.
Han tillbringar varje minut med Winston.
Okej.
Även mina vänner såg på mig som om jag kunde brista, tappa det helt.
De kan ha rätt.
Var det vad som hände på dansen? Tappade du det helt?
Nej.
Jag vet inte. Nej.
Nej, det var bara fotbollslaget.
Bara ett skämt.
Kan de göra nåt värre på campingresan?
Ska du prata med en vuxen?
Det vore det värsta jag kunde göra.
Ibland tror jag att ni vuxna
överskattar hur hjälpsamma ni kan vara.
Andra vuxna, jag menar inte dig.
Kul att höra.
Vad gör mig hjälpsam?
Jag kan berätta vad jag är rädd för.
Som?
Att campa.
Utomhus. Eld.
Kanske björnar.
Det är läskigt.
Men tanken på att inte åka och att alla vet att jag inte är där...
...är nästan värre.
För att det skulle vara pinsamt?
Ja.
Har du mer ångest...
...när du är med andra eller ensam?
Båda?
Ensam? Jag vet inte.
Och hur reagerar du på din ångest?
Hur menar du? Jag får ångest, jag försöker sluta känna så.
Fungerar det?
Det gör det värre.
Har du nånsin försökt att gå in i din ångest?
- Vad menar du? - Istället för att fly från den, möt den.
Ta reda på vad den handlar om. Undersök den.
Det är... Jag...
Jag har ingen aning om hur det skulle gå till.
Om vi säger så här: Var känner du din ångest...
...i kroppen?
Peka ut det.
Här.
Och här, konstigt nog.
Känner du den inuti dig?
Den kanske är en del av dig.
Fundera på det,
och nästa gång du känner paniken komma,
se den i ögonen och fråga vad den gör.
Se den i ögonen.
Det låter skrämmande.
Du har varit med om värre.
Eller hur?
Det känns som om du har gått igenom en hel del
och du har överlevt.
Så vad är det du är rädd för?
Jag är rädd för att inte vara stark nog.
Ska du ut med Diego igen?
Kanske. Och?
- Är du säker på att det är en bra idé? - Försöker du ge mig dåligt samvete?
Han tror nån satte dit Monty.
Eller så gillar han mig.
Vill du säga vem jag borde eller inte borde ligga med?
Vem är inte en bra idé?
Ska vi äntligen prata om det?
Jess.
Diego bröt ner Clay.
Bryce våldtog mig.
Och du låg med honom.
- Jess... - Jag vet vad jag gör med Diego.
- Är du säker? - Jag vet bättre än du.
Du lät Diego jävlas med Clay
Ni skulle ta hand om saker, och det har inte tagits om hand.
En sak till.
Mamma ramlade på jobbet idag.
Fan.
Hon är på sjukhus och jag måste åka hem och hjälpa till lite...
...så jag missar campingresan.
Självklart. Åk.
Jag tar hand om Diego och Clay.
Är det nåt jag behöver veta om nåt?
Nej.
Inget nytt.
Okej.
Du måste skämta.
"Jag vet att ni alla är bra personer.
Vi har hållit varandras hemligheter...
...men vi har gjort hemska saker. Jag kan inte leva med det längre.
Jag kan inte titta mig över axeln jämt.
Jag kan inte leva så här.
Vi kan inte leva så här.
Ni känner säkert likadant."
Är nåt på tok?
Nej. Inget.
"Nåt måste förändras."
Är du säker på att allt är bra?
Ja.
Jag...
...är så…
...säker.
"Vore det inte bättre för alla om vi bara säger sanningen?
Vi skadar folk och det är dags att erkänna.
Om vi inte erkänner vad vi gjorde,
ska jag berätta sanningen för alla vid lägerelden."
Det här är galet.
Jag skrev inte det här, tro mig.
Jag tror dig.
Det kom från ditt konto.
Ja, nån måste ha hackat mig.
Varför skulle jag skriva så? Det är Diego och killarna.
- Varför skulle de ge sig på dig igen? - För att jag slogs med dem.
Varför gjorde du det?
Okej, Clay...
...vi åker inte.
Vi kan bara hänga här.
Camping suger ändå. Det är väldigt obekvämt.
Skulle jag inte klara det?
- Du tror att jag bryter ihop. - Nej, det sa jag inte.
Som om jag är galen.
Clay.
Clay, vad hände på fotbollsplanen?
Varför berättar du inte? Litar du inte på mig?
För att inget hände!
Vi stannar hemma, okej?
Hallå!
Titta vad jag har köpt.
Allt man behöver...
...för att campa.
- Den tar jag inte på mig. - Jag köpte den till mig själv.
Jag följer med er.
Vad är det som pågår?
Mamma, nej.
Du vet inte ens hur man campar. Bara pappa gör det.
Och tyvärr är han på en Dickens-konferens.
Ni kommer inte märka av mig. Och kolla på allt jag har köpt.
- Ja, försäljaren såg dig på långt håll. - Kolla in det här.
Solcellslyktor.
Självklart behöver man solljus för att ladda dem.
Jag ställer ut dem i morgon. Kul!
Gå och lägg er. Okej?
Jag antar att vi ska campa.
Legenden om Burnham Woods.
Några ungdomar festade för länge sen, typ på 80-talet.
Någon blev full och ramlade ner i en ravin och spräckte skallen.
Hans vänner trodde att han var död, men nej. Sen hämnades han på dem
en efter en med en yxa.
- Han säger att han blev hackad. - Du kan inte tro på det.
Vi måste ta kontroll över det här.
Men är det exakt vad den som skrev mejlet vill?
Att vi gör nåt som får oss att verka skyldiga?
Nån vill ha en bekännelse.
De får ingen från mig. Vi måste se till att de inte får det från nån annan.
Han begravde dem
och markerade gravarna med stenar och kors.
Nu vandrar hans ande i skogen med den där yxan,
och han får tonåringar att betala för sina synder.
Missförstå mig inte, jag älskar att du är här.
Främst för att jag slipper dela tält med nån idiot.
Men du är inte sistaårselev.
Men lagkapten. De tror att jag har kontroll.
Det låter rimligt. Lycka till med det.
Jag föredrar om det blir utom kontroll.
Jag gjorde müslikakor, så...
Ja, för fan.
Charlie.
Dum historia, va?
Men så här är det. När man är rädd
och inte kan säga vad man är rädd för eller om man inte vet,
så är en historia lika bra som en annan.
Sen berättar du historien för dig själv om och om igen,
tills den lika gärna kan vara sann.
Har du hackat min mejl nu?
- Ursäkta? - Mejlet du skickade från mitt konto.
- Jag vet inte vad du pratar om. - Skitsnack!
Jag sa ju att jag inte är med på det här längre.
Okej?
Ja.
Nej, Jess hade rätt.
Du borde inte ha kommit.
Hotar du mig?
Kanske.
Känner du dig hotad?
Och ångesten byggs bara på.
Den växer helt på egen hand tills den är utom kontroll
och man gör allt för att försöka stoppa den.
Jag dejtar inte Winston. Det är löjligt.
Alex, Ani såg er i korridoren på dansen.
Det är ingen annans jävla ensak.
Jo, faktiskt.
Winston kan ge Monty alibi för mordet på Bryce.
De var tillsammans.
- Han sa det till Ani efter att Monty dog. - Så Winston och Monty?
Men Monty var inte gay. Eller?
Folk överraskar en.
Vet han vad jag gjorde?
Nej, men det känns som om han vet nånting.
Ani tror att Winston kan ha skickat mejlet.
Har han frågat om Monty, Bryce eller mig?
Jag vet inte. Kanske.
Ni har vetat det hela tiden, så varför berätta för mig nu?
Vi var inte säkra.
- Ingen annan vet än. - Vad ska jag göra?
Vi är bara...
Jag vet inte ens vad vi är.
Jag vet inte.
Vad det än är... Det är riskabelt.
Men vad du än gör, kan du inte stoppa den.
Jag tror på Clay.
Det är lätt att hacka någons konto
och schemalägga ett mejlutskick.
Jag vet inte, det låter som komplicerade datorgrejer.
Ja.
Jag menar...
...vem kan göra nåt sånt?
Kan du?
Säger du…
Tror du att det var jag?
Hur kan du tro det?
Varför åkte du med Standall från dansen?
- Va? Det gjorde jag inte. - Jag såg dig.
Att vara på dansen utlöste bara dåliga minnen för mig
och jag ville prata med dig, Clay eller Alex om det,
men ni var upptagna och jag ville inte oroa er.
Standall känner ju till historien, så jag ringde och han körde hem mig.
Du var med mig hela kvällen.
- Du verkade må bra. - Hur vet du det?
Hej.
Behöver ni hjälp med nåt?
Det är bra, tack.
Jag ska hämta lite mer ved.
Dina vänner börjar kännas som främlingar.
Ni känner inte igen varandra.
Har du en kondom?
Jag måste hjälpa killarna.
Hjälpa killarna med vad?
Bara hjälpa.
Spelar det nån roll?
Tja...
...det gör det när man avböjer sex för att göra det...
Ska ni jävlas med Clay?
Varför bryr du dig?
Du sa att han var galen.
Just därför bryr jag mig.
Du pressar honom, han får spel och du blir avstängd igen.
Jag blir uttråkad och hittar en annan dum, snygg kille.
Handlar det verkligen om Clay?
Eller handlar det om Justin?
Oroa dig inte för Justin.
Vi dricker först, sen kör vi.
Släpper du det om jag säger att jag inte ska jävlas med Clay?
- Jag ska spöa skiten ur honom! - Tyst, Jessica är här.
Vi hämtar den.
Och jag är inte dum.
Jaså?
För du låter mig gå.
Alex.
Du, Alex. Vänta!
Vad händer?
- Varför packade du allt? - Jag ska sova med pappa.
- Varför? - Jag kan inte göra det här längre.
Campa?
Nej, oss.
Varför?
- Gjorde jag nåt fel? - Nej, jag... kanske inte gillar killar.
- Det tror jag inte på. - Du vet inte.
Berätta vad jag gjorde fel så fixar jag det.
Du kan inte fixa det.
- Förtjänar jag inte en förklaring? - Jag måste gå.
Så faran kanske är verklig, eller inte.
Men rädslan är det.
Okej, frågan till sistaårseleverna.
"Under din tid på Liberty, har du gjort nåt du ångrar?"
Vi väljer något muntrare.
"Vem litar du mest på i ditt liv
och varför?"
Jag kan börja.
Jag litar alltid på att mina vänner står upp för mig.
Och jag litade på Monty...
...alltid.
Det var han som fick mig att spela.
Första året sa jag till honom: "Dominikaner spelar inte fotboll."
Men han godtog inte det.
Han lärde mig stolthet.
Han lärde mig vad det innebar att lita på någon.
Och...
...jag saknar honom.
Jag är rädd att fotbollsspelarna kommer att jävlas med mig...
...och jag vet inte vad jag gör om de gör det.
Alla får ett papper med ledtrådar och en gps-enhet,
som jag hoppas att ni kan använda.
Vi har samlat in era telefoner, och om du har en andra telefon,
så är du diskvalificerad.
Och dina föräldrar är för rika.
Gömda runt lägret finns tygpåsar med skatter inuti, som den här.
SISTAÅRSLÄGRET
Alla ledtrådar har utformats kring trygga platser,
men det är vildmarken.
Vi är ensamma här ute och måste se efter varandra.
Håll dig till din partner. Och om du stöter på nåt djur,
försök att hålla dig lugn och backa långsamt därifrån.
Kom sen hit och byt underkläder.
Ja, tack, Diego. Okej, var försiktiga och ha kul.
Kom fram hit.
Vet du hur man gör? För det gör jag.
Det är bäst om vi gör det här tillsammans.
Är du orolig för mig?
Tror du att jag skrev mejlet?
- Justin! - Nej!
Någon skickade mejlet som vill få fram en bekännelse.
- Och du tror att det kan vara jag. - Nej.
Det gör jag inte, Clay.
Men någon vill att saker ska hända på den här resan.
Och du kanske inte är i bästa skick att hantera det.
Men det är du,
såklart.
Jag kan läsa den, inte du.
Och du då, Justin?
Vem har tillgång till min dator? Vem kan mitt lösenord? Bara du.
Jaså?
Du kallar mig instabil, men du är inte samma person längre.
Kommer hem från rehab, dumpar Jessica
och skvallrar på mig. Det här kanske är nästa grej.
Det kanske är du som vill ha ett erkännande.
Justin!
Justin?
Justin, kom igen, för fan.
Vad händer om jag går in i min ångest...
...och de väntar på mig där?
Justin?
Fan, var det Clay?
Nej, Diego lovade att lämna honom ifred.
Tror du på allt Diego säger? Han saknade ju verkligen Monty.
Jag vet! Jag har honom på kroken för att hålla koll på honom.
- Tänk om han har dig på kroken. - Det har han inte.
I så fall är jag inte så dum att han får komma nära mig.
Jag vet vad jag gör.
Ville du jobba i par med mig för att kritisera mig?
Nej, jag vill...
Nej.
Varför är du inte med din nya bästis? Den nya killen.
Vi är inte ens vänner.
Ni sover ju ihop.
Inte nu längre.
Vad hände?
- Varför bryr du dig? - Vänta! Titta!
Bingo.
Fan!
- Fan! - Glöm det. Jag drar.
Alex!
Nej, kom tillbaka! Vad fan?
Vad händer om rädslan verkligen tar över?
Jag tyckte att den första lägerelden var underbar.
Ja, de tog det på allvar.
Vänta.
Är det här ledtrådarna?
- Jo, det tror jag. - Vilka ledtrådar följer de då?
Fotbollsspelare jävlas med folk.
Det är vad de gör.
Justin?
Justin!
Justin?
Vad fan? Släpp mig!
Hallå! Hjälp!
Jävla Beecher.
Din jävel!
- Justin, vad i helvete? - Fan!
Förlåt, jag trodde du var en fotbollsspelare.
Det är jag.
- Ja. - Du också. Vad fan händer?
- Har du varit med Beecher och dem? - Med Zach, men han stack.
- Vad har Beecher gjort? - Inget.
Berätta.
Han och ett par andra höll i mig och Clay sprang iväg.
Jag visste att det var Beecher för jag kände hans äckliga deoderant,
och nu måste jag leta efter Clay eller dem.
Jävlas de med Clay igen?
Eller med oss.
Okej, nu går vi.
Nej, sluta! Snälla!
Hallå?
Sköterskan?
Hallå?
Hämnd.
Det är fotbollslaget.
Det är därför du är i hålet.
Jag fattar inte.
Varför ger de sig på mig?
För mig.
Var du så viktig för dem?
Inget illa menat, men...
Ja. De älskar mig.
Jag ställde alltid upp för dem.
Jag fanns där, vad de än behövde.
Hur kan du vara så mot dem, men göra det du gjorde mot Tyler?
Jag blir arg.
Blev arg.
Och jag förlorade mig själv.
Jag gjorde saker av...
...raseri och rädsla...
...som inte var min mening.
Brukar det hända dig?
En ilska som tar över, känner du så?
Vad hände i fängelset?
Det var i korridoren.
Nån gammal knutte hörde att jag utnyttjade barn
och beslöt sig för att bli en hjälte i fängelset.
Han stack en egengjord kniv i mig två gånger.
Sen lämnade han den i.
Gjorde det ont?
Ja.
Inte när den gick in.
Att förblöda gjorde ont och jag visste att jag var död.
Jag visste det.
Kan du...
Kan du nånsin förlåta mig?
Det är inte jag som ska det.
Tänk om jag tappar det igen?
Vad händer då?
- Hej. - Hej.
Ger du också upp skattjakten?
Ja, den är fånig.
Ja.
Får jag?
Ja, varsågod.
Wow.
Så vad hände mellan dig och Winston?
Inget.
Jag trodde att ni gillade varandra,
och han verkar ledsen och...
Ty, släpp det.
Han är en bra kille, och du också,
- så jag bara... - Nej, han är ingen bra kille.
Winston var med Monty den kvällen.
Han är med oss för att ta reda på vem som dödade Bryce.
Fan.
Har du sagt nåt till honom?
Nåt som kan försätta oss i knipa, eller...
Jag vet inte.
- Ska vi inte lita på honom? - Jag vet inte vem man kan lita på.
De flyter bättre på vatten än stenar.
Vill du testa?
Nej, pappa är där uppe.
Japp.
Jag känner att jag inte är menad att vara lycklig eller...
Lycka...
...gör oss olyckliga.
Jag tänkte att jag kanske hade hittat nåt som liknade det
men... jag hade fel.
Fan.
Vi jagar skit som vi tror gör oss lyckliga men så är det inte.
Det slår slint.
Varenda jävla gång.
Så det måste vara okej att inte vara lycklig. Det är det som gör oss fria.
Det faktum att du kan släppa allt
och bara säga: "Skitsamma."
Ja.
- Skitsamma. - Ja.
- Skitsamma! - Skitsamma!
- Skitsamma. - Skitsamma.
Skitsamma. Kom igen.
Vet du vad? Skitsamma.
Okej!
- Skitsamma! - Skitsamma!
Kom igen, nästan där.
Fan.
Herrejävlar.
Du dog nästan, Alex.
Är du med mig, eller?
Prata med mig. Vad fan är det som pågår?
Allt är så stört.
Tycker du?
Hej.
Lämnade du Tony ensam?
Han verkade föredra det så.
Har du pratat med Alex?
Tyler, vad han än sa, kan jag ta det. Berätta sanningen.
Som du berättade sanningen?
Va?
Varför sa du inte att du var vän med Monty?
Vem har sagt det?
Du låtsades bara vara min vän.
Utnyttjade mig som med Alex.
- Sa Alex det? - Är det sant?
Det är komplicerat.
Jag kände Monty lite.
Varför sa du inget?
På grund av det han gjorde mot dig.
Och du var den första som var snäll mot mig på Liberty...
...och jag ville vara vänner.
Varför?
Varför ville du det?
För att jag behövde en vän.
Ska du gå klart?
Vi gick tillbaka men han var inte i hålet.
Har Beecher honom?
Vi vet inte ens var Beecher är.
Han är försvunnen.
Beecher!
Diego!
Tänk om nån började jävlas med fotbollslaget?
Diego?
Beecher?
Hämnd.
Vem är det?
Vad fan?
Det är blod.
Det vore coolt.
Fan. De är inte här.
De kommer säkert snart. Eller ska vi säga att Clay saknas?
- Det är uppmärksamhet vi inte behöver. - Det är inte bra att Clay är försvunnen.
Vad fan?
Var är Clay?
Vi vet inte.
Så fan heller.
Vad är det ni håller på med?
Vi fifflade med ledtrådarna.
Vi skickade folk till platser för att skrämma dem. Det var allt.
Och det händer skit som inte vi har gjort.
Det finns nåt där ute.
Diego, ge upp.
Du är en ganska bra back, men dålig lögnare.
Herregud, det räcker!
Det är inte vi!
Fan!
Upp med dig.
- Kom igen. - Jag sa ju det.
Upp med dig!
Kom igen.
Ta det lugnt.
Kan vi ge honom några byxor?
Erkänn.
Jävla Diego.
Jag vet att det är du.
Du skrämmer inte mig, din skitstövel.
Hej, Jess.
Vad fan?
Jag våldtog Hannah Baker.
Jag våldtog sju eller åtta andra tjejer.
- Vem fan är det? - Sju eller åtta andra tjejer.
Vem är det?
Sju eller åtta andra tjejer.
Fan!
Det ser ut att göra ont.
Du måste vara försiktig här.
Fan!
Varför är du rädd för mig? Jag är död.
Jag är inte rädd.
Är du säker på det?
Det borde kännas bättre. Du borde må bättre.
Du dödade mig,
så allt är väl okej nu?
Du borde sova bättre på natten.
Jag sover jättebra.
Jaså?
Även när du ligger där...
...och känner min andedräkt mot halsen?
Du förtjänade att dö.
Hej, kompis.
- Mår du bra? - Ja, jag fryser bara.
- Är du blöt i håret? - Ja.
Ja, jag drunknade nästan i sjön.
- Va? Herregud, Alex. - Det är okej.
Zach drog upp mig.
Men, pappa...
Det kändes som...
...om jag drogs ner.
Jag kunde inte andas längre.
Och jag kunde inte ens skrika, och...
...det måste ha varit så Bryce kände.
Och jag lät honom dö.
- Åh, nej. - Pappa, jag kände mig så ensam.
Jag känner mig ensam.
Jag kan inte bära runt på det här längre.
Jag vet att det är mycket.
Jag kan säga nåt som inte får nån annan i trubbel.
Eller dig.
Jag kan säga att det var jag själv och att jag ljög för alla andra.
Vänta, lyssna på mig.
Det är inte bara du här, okej?
- Nej, jag vet. - Nej, hör på.
Jag vill inte öka pressen, okej?
Men vi vill alla det bästa för dig.
Dina vänner ställde upp för att du förtjänar ditt liv,
och du vill inte kasta bort det.
Men det är inte rätt.
Ju äldre jag blir, desto mindre vet jag vad som är rätt eller om vi bestämmer det.
Jag vet en sak.
Dina vänner riskerade allt för dig.
Det är fina, smarta ungdomar och de gjorde det rätta.
Men hur förtjänar jag det? Hur ska jag leva upp till det?
Titta på mig. Tro mig, jag älskar dig.
Okej? Det kommer jag alltid göra.
Du behöver inte göra ett jäkla dugg
förutom att vara exakt den du är och leva så bra du kan.
Okej?
Gubben...
...det är okej.
Vi ska ta oss igenom det här. Vi gör det tillsammans.
Jag lovar.
Det är okej.
Vad fan var det?
Stanna här, okej? Jag kommer tillbaka.
Vem det än är, vad det än är, så kom det efter oss.
De sabbade vårt tält och stal våra grejer.
- De attackerade Beecher. - Var fan är Clay, då?
Varför bryr du dig om den lilla skiten? Vi vet inte var han är.
Det är döingen.
Det är skogen.
Det är Burnham Woods spöke.
Kom igen, det är löjligt.
Kan ni säga att ni inte såg eller hörde nåt konstigt där ute?
Jess?
Jag...
Jess, vad hände?
Okej.
Okej, vi är rädda.
Det räcker, snälla.
Dra åt helvete, din jävel!
Vi kan svälta här inne.
Du kommer inte att svälta på länge.
Hallå! Jag har lågt kroppsfett, Foley.
Det här är muskler.
Jag har några müslikakor.
Fan!
Det här börjar bli helt sjukt.
Vi drar.
- Kom. - Skämtar ni?
Stoppa dem!
Vi sticker, allihop.
Nej.
Vi måste prata.
Hur har jag min telefon?
Vad fan?
Så Winston och Alex?
Och Alex är hjärtekrossad.
Och nu är vi körda.
Ursäkta mig, mer körda.
Vet Winston varför Alex gjorde det?
För helvete.
Kan vi lämna dörren öppen nu?
Diego pekade ut vägen, så vad fan händer?
Winston kan ge Monty alibi.
- Allvarligt? - Ja.
Hillcrest-killen?
Han var med Monty den kvällen.
Och Clay och Ani har vetat det i månader.
Det var säkert bara för att skydda oss.
Och de misslyckades.
Så mejlet var från Winston?
- Tänker han säga nåt? - Vi vet inte om det var Winston.
Andra kanske vill få ut det.
Som vem?
Som Tyler.
Tony, vad får dig att säga så?
Det kanske var Ani.
Tänk på saken.
Hon kan lättare hacka Clay, och nu är hon inte ens här?
Vi kunde alla ha skrivit det mejlet.
- Inklusive du. - Ja, Zach, inklusive jag.
Ska vi bryta ihop över det
eller lita på varandra? Hur blir det?
Clay är borta. Vi måste hitta honom.
Hej, hörni.
Är allt okej?
Ska vi gå till lägret?
Jag vann.
Var fick du allt det?
Ni lämnade mig att dö.
Inte en chans. Vi gick tillbaka och du var inte där.
Jag var medvetslös.
Nej. Du var borta.
Jag vet inte vad du håller på med, men vi vet saker nu.
Du.
Var det du? Jobbar du med dem?
Jag vet inte vad du pratar om.
Clay.
Men du, då? Du visste att Diego skulle jävlas med mig. Du sa det.
Hallå.
Lägerelden är redo. Vi går.
Den traditionella frågan för den sista lägerelden.
Frågan lyder: "Hur har helgen förändrat dig
och vilket minne tar du med dig för evigt?"
Jag kan börja.
Det är kul att äntligen vara en del av Liberty-gemenskapen...
...och se hur folk verkligen är.
Jag visste inte det innan, så det är jättebra.
- Underbart, Winston. - Ja.
Välkommen till jävla Liberty.
Ja.
Välkommen. Okej.
Vem står på tur?
Clay Jensen, hjälp mig här.
Hur har helgen förändrat mig?
Hur har helgen förändrat oss?
Det har den inte.
För jag vet att mina vänner och jag..
...vi är vänner för livet.
Det kommer alltid att finnas ett band mellan oss...
...som vi aldrig kan bryta…
...även om vi ville.
Kan jag få säga nu?
Grabben. Du.
Jag ville bara säga...
...eller erkänna...
...att jag hatar att campa.
Okej!
Bra jobbat!
Hej!
- Hej. - Hej.
Zach sa att jag kunde sova med er, men finns det plats?
Ja. Självklart finns det plats.
Tack.
Ja.
Så…
Jag är ledsen för allt med Winston.
Det är oschyst.
Det var inget egentligen.
Det verkar som...
...om det var det.
Vad vet du?
Jag vet att du är en bra person...
...och jag är ledsen om du känner dig nere eller nåt.
Det är allt jag vet.
Tack.
Müslikaka?
Tack.
Justin, du glömde toapapper.
Om jag ser honom, hälsar jag det.
Vad vill du?
Så Alex gör slut med mig utan anledning. Tyler vet att jag kände Monty
och avslutar vår vänskap, och vid lägerelden
vill alla dina vänner säga något de inte säger.
Så vem av dem...
...dödade Bryce?
Ja. Ångest, panik...
...det handlar inte om det du vet ska komma, utan om det du inte vet.
Få hjälp att hitta krisresurser på 13reasonswhy.info.
Undertexter: Sabina Svensson