UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
Am primit o invitație la interviu de la o facultate de care nu-mi amintesc.
Apoi îmi amintesc că am scris un eseu
în care mărturiseam că am mușamalizat o crimă.
Nu am vrut să-l trimit, l-a trimis altcineva.
Și am obținut interviul.
E o lume nebună, nu?
Azi am un interviu la facultate.
Trebuie să plec. Nu-l pot rata.
O să-i spun doctorului.
Știu că am bile negre la dosar și că am întâmpinat multe dificultăți,
dar sper să o pot lua de la început.
Să fiu persoana care știu eu că pot fi.
Vei afla că mulți copii la o școală de arte ca a noastră
au întâmpinat dificultăți la liceu.
Apoi se dezvoltă la facultate.
Încă am de arătat multe lumii.
- Pozele tale sunt foarte reușite. - Mulțumesc.
Spune-mi despre arme.
Le faci să pară...
elegante.
Cred că armele pot fi frumoase.
Modul în care arată și ce pot face...
Sunt...
Te poți simți atras de ele.
- Crezi că e... sănătos? - Nu.
Faptul că fac o poză nu înseamnă că le consider bune.
E o poză pe care simțeam nevoia să o fac.
Pe care vreau să o vadă alții.
De fapt, mi-e teamă de arme.
În același timp, cred că sunt frumoase.
Sunt multe discuții.
Că puștii sunt furioși, bolnavi, violenți.
Dar nu discutăm aspectele mai complicate,
cum ar fi faptul că ne simțim atrași de arme.
Pe unii îi dezgustă, desigur.
Dar pentru unii dintre noi, au un magnetism aparte,
iar pozele acestea sunt menite să facă lumea să se întrebe de ce.
...posibilitatea că-și va face rău.
Vă temeți că există posibilitatea aceasta?
Nu e o idee rea să-l ținem sub observație o vreme.
Din raportul poliției, exercițiul i-a provocat o cădere nervoasă.
A fost foarte stresant, nu doar pentru Clay.
Salut!
Cum te simți?
- Mă vor ține aici, nu? - Da.
M-am certat cu ei pe tema asta. Am țipat la ei chiar acum.
Se pare...
Felicitări! Ești fiul cel bun.
Frate...
Încetează!
Îmi pare rău...
că nu ți-am fost alături.
Și că totul e atât de aiurea.
Nu sunt nebun.
Sunt doar speriat.
Da, omule.
Și eu sunt.
- Vrei să stau cu tine azi? - Nu.
Mă simt...
rușinat.
Bună dimineața, soare!
Tată, am convenit să nu-mi mai spui așa.
Tipic lui Clay. N-are nimic.
Doctorii consideră că ar fi bine
să te mai supravegheze încă puțin.
- Bine? - Adică am un cuvânt de spus?
Te scoatem cât mai repede.
Trebuie să-mi dau seama ce are Clay.
Oamenii dau vina pe mine, de parcă am fost implicată în exercițiu.
Nimeni nu crede că ai avut de-a face cu exercițiul.
Sau cu psihopatul de Clay.
Nu-l face psihopat.
Scuze.
Întoarce-te în pat.
Ascultă... Unde te-ai dus?
Ce?
Doamne!
Faza cu iubitul latino e un stereotip depășit.
Ce?
- Chiar nu știi? - Nu.
Ce chipeș ești!
Salut!
La naiba! Am uitat că Ani se întoarce azi.
- Achola? - Da.
Stă aici uneori. Trebuie să pleci.
- Nu am haine. - Uite aici. Fugi!
Haide! Te îmbraci afară.
Scuze!
- 'Neața! - Bine ai revenit!
Cred că Jessica Davis știe.
Vezi aici?
Monty conversează cu cineva referindu-se la un număr.
„21 mi-a spus că el a făcut-o.
21 a fost, cu drogurile de la Bryce.”
Am mers la ghici.
Dacă e un număr de tricou?
21.
Justin Foley.
Diego o să încerce să scoată confirmarea de la Zach azi.
Crezi că Jessica știe?
Nu se poate altfel.
Nu cred că m-ar minți.
- Ca să-și protejeze iubitul? - Doar...
Credeam că suntem prietene.
Eu cu ea.
Bolan crede că nu a fost de vină doar starea de urgență.
Încă e sub observație.
Au făcut o evaluare inițială și nu a avut un episod psihotic.
Îl supraveghează ca să vadă dacă trebuie internat.
- Nu cred că trebuie internat? - Încă nu știu.
Nu știu dacă e doar din cauza exercițiului.
Ce alt motiv ar fi?
Păi...
Voiam să te întreb câteva lucruri despre cazul Walker.
Cazul Walker?
Da, eu...
Urmăresc toate pistele. Mă asigur că vedem imaginea completă.
Fiindcă nu există înregistrări ale declarației date de Achola,
speram să-mi lămurești niște aspecte.
Sigur că da!
Polițiștii l-au pus la pământ. Avea un pistol în mână!
L-au bătut măr!
Clay era furios și violent.
Nu era coerent și era înarmat. Trebuiau să acționeze.
Toți eram furioși și violenți! Eram îngroziți!
Da. Intenția exercițiului era să evalueze răspunsul la o criză reală.
Oricare ar fi fost intenția, am paralizat de frică.
Iar acum toată lumea e furioasă.
Parcă siguranța era prima prioritate.
Chiar credeți că Clay e mai în siguranță acum?
Îmi pare rău pentru Clay.
Cu adevărat.
Dar cred că problemele lui nu țin doar de o stare de urgență.
Circulă o petiție care cere demisia mea.
Cică eu am vrut exercițiul ăsta nebun
și camerele și detectoarele de metal.
Nimeni nu știe despre conversațiile noastre.
Dar știu că nu m-am împotrivit.
Crezi că ar trebui să te împotrivești?
Ar îmbunătăți sau înrăutăți lucrurile?
Știi ce m-au întrebat la interviu?
„Care e cea mai stresantă situație înfruntată la liceu?”
Dintre toate chestiile de căcat care s-au întâmplat...
știi la ce m-am gândit?
La tine.
Tu și Clay.
Mă întrebam dacă îmi sunteți prieteni.
Dacă o să vă pierd sau dacă o să renunțați la mine.
- Am aflat. - Nimeni nu renunță la tine.
Dar ce se întâmplă?
De ce cumperi arme?
Ultimul an, toate prin câte am trecut,
nu înseamnă nimic pentru tine?
Crezi că pot să mă întorc în punctul în care eram
înainte să mă ajutați voi toți?
Înainte să trag atât de tare să-mi revin?
- Crezi că pot uita asta? - Sper că nu.
- De ce mi-ai umblat prin lucruri? - Voiam să fac lucrul corect.
Ai fi putut să-mi distrugi viața.
Salut!
Winston mi-a spus că v-ați împrietenit ieri.
Mai mult ne-am drogat.
A spus că i te-ai destăinuit.
I-ai spus niște chestii interesante.
- Ce dracu' vrei? - Spune-mi povestea.
Se pare că ai auzit-o deja.
Îți protejezi un prieten.
La fel ca Clay.
Ai văzut cum a sfârșit el.
Știi...
Cică ești un tip foarte integru, dar ascunzi asemenea secrete?
De căcat, Dempsey!
E mai rău decât orice au făcut alții.
Haide, omule. Spune adevărul.
Ușurează-ți sufletul.
Sau... plătește prețul.
Mereu te-ai priceput la vorbe, nu?
Dar, când e să joci, vorba nu face doi bani.
Zău?
Mai vedem noi.
Justin, trebuie să plec.
Cum a mers de dimineață? Ești bine?
Nu.
Cum e Clay?
Nu e bine.
Nimic nu e.
Zach i-a spus lui Winston faza cu Bryce.
Rahat!
- Ce? - Winston i-a spus lui Diego.
Deci încă te vezi cu Diego?
A pornit în cruciadă.
Nu pot să-l las, trebuie s-o rezolv.
Asta e tot, îl ții sub control?
Da.
Ajutor!
Te rog, ajută-mă.
Ce e?
Am făcut pe mine.
Frățioare!
Îmi pare rău. Stai puțin.
Te rog.
Stai o clipă.
Te duc la duș.
Nu te pot lăsa singur. Aștept să termini.
Ce mizerie!
Ne trebuie cearșafuri curate.
Taylor!
Lasă ușa întredeschisă, să te aud.
Taylor! E cineva?
A plecat?
- Adică a evadat? - Da.
- Cum? - Încă nu am aflat.
Justin, știi că am avut dispute cu Clay...
dar încă îl susțin.
Sunt îngrijorat.
Starea lui mintală e fragilă.
Da, îi poți mulțumi lui Bolan.
Nu e în siguranță singur acum.
Ar putea fi violent.
- Nu ar face rău nimănui. - Nici sieși?
- Știi unde e Clay? - Habar n-am.
Dar oriunde e mai sigur decât la școala asta.
De fapt, nici nu știu dacă ne-am plăcut vreodată.
Adică cred că am iubit-o. Nu sunt sigur.
Cred... că am iubit-o.
Bună!
- Bine ai revenit! - Bună!
Arăți...
Cum te simți? Am auzit de exercițiu.
Și de spital.
Mi-e bine, serios.
M-au lăsat să plec.
Dar nu sunt pregătit să mă întorc la școală.
Bine.
Despre ce voiai să vorbim?
Mi-ai trimis tu înscrierea?
M-au invitat la un interviu.
Grozav!
Deci...
Cum să fie grozav?
Am scris eseul despre mușamalizarea unei crime!
Nu voiam să-l trimit.
Tu l-ai trimis, ei l-au dat la poliție, și a dus la interviu.
- Respiră, Clay. - Rahat!
Nu sunt proastă. L-am rescris.
Am vorbit despre cum construirea roboților e o metaforă pentru a depăși obstacolele.
Acum vor să te cunoască. Cu plăcere!
La naiba, Ani!
Când o să te oprești? Când vei înceta să conduci viețile oamenilor?
Acum e bine?
Mă opresc acum.
Iar mama mea e bine.
Mersi că ai întrebat.
- La naiba, așteaptă! Cum e mama ta? - Bine.
- Salut! - Ce...? Cum să faci asta?
Tipii o fac, e normal.
E ca în scena din Titanic. I-am văzut și pe alții.
Nu sunt Kate Winslet. În plus, ce se întâmplă aici?
Adică între noi?
M-am gândit că am putea avea o relație.
Nu?
Nu știu. Ești primul tip care m-a sărutat înapoi.
Și nu ești imaginar.
Bine. Tyler e la școală, de parcă n-ar fi fost nimic.
Ce? Cum?
Habar n-am. Tony spune să nu discutăm cu alții și că rezolvă el.
O va face.
- Ascultă. - Putem...
Am ora de istorie, apoi interviul...
Am înțeles. Bine.
Jordan.
Ai soluțiile la mate?
Ocupă-te.
Du-te.
Ți-am scris de două ori.
„Gordon Lightfoot. Urgență.”
Da, eu...
Ignor chestiile astea.
Chiar i-ai spus lui Winston?
- Ce naiba a fost în capul tău? - Credeam că urma să mor.
Toți o să murim!
Dar vrei să mori la pușcărie?
Știu că o urăști pe Jess, dar gândește-te la Alex.
Nu o urăsc.
Nu urăsc pe nimeni.
N-am vrut să agravez lucrurile. Eram drogat. Am crezut că voi muri.
Și exercițiul a fost o porcărie.
Trebuie să repari situația cu Diego.
Cum?
Să fiu al dracu' dacă știu! Tu ești elevul de nota 10.
Nu mai sunt.
Ascultați. Am aranjat o vânzare de arme cu puștiul Down.
- La naiba! - Tony!
Poftim. Nu știu de ce nu se fac online.
Boxul încă e Epoca de Piatră.
Antrenorul tău, Caleb, e proprietarul sălii, nu?
- Da. - Să completeze asta.
Contractul de comodat și asigurarea.
Apoi putem programa meciul. Ușor.
Bine.
Ted, hai în spate!
S-a făcut! Depune astea cât mai repede.
McConnell vrea lupta cât mai repede.
O duci bine? Mănânci corect?
- Da. - Ești sigur?
Am aranjat totul cu puștiul Down, în față la Blue Spot.
Ne trebuie o echipă tactică.
Clay.
Nu se cuvine să fii aici.
Știu. Îmi pare rău, nu știam ce să fac.
- Trebuie să anunț poliția. - Atunci n-o să mă mai vedeți.
Sunt extrem de obosit.
Nu mai pot dormi și nu vreau să mă mai simt așa.
Parcă am un bâzâit în cap care se întețește încontinuu și mă ucide.
Nu vreau să mor...
Trebuie să înceteze.
Mă puteți ajuta?
Așteaptă aici.
Mergem la birou și vorbim acolo.
Apoi fiecare va face ceea ce trebuie să facă. Bine?
M-ai evitat azi la școală.
Ai chiulit.
Trebuia să mă ocup de ceva.
Acum ies.
Cu Diego?
Da. Ai de comentat ceva?
Nu. Pe bune.
Nu cred că ai dreptul să comentezi despre partenerii mei.
Știu ce fac.
Știu. Voiam doar să-ți mulțumesc că m-ai primit aici.
Mă mut diseară.
Te întorci în Oakland?
Nu.
În mod ironic, mama insistă să termin anul la Liberty.
Crede că educația mea a fost întreruptă prea mult de boala ei.
Tony mă primește la el.
Nu e nevoie.
Ba da.
Ce am făcut...
cu Bryce...
e de neiertat.
Îmi pare rău că ți-am făcut rău.
N-am vrut.
Serios.
Nu m-am gândit. Punct.
M-am purtat ca un copil prost.
Tot ce știu e...
că mă simțeam singură.
Nu m-am gândit la consecințe.
Cred că fetele fac asta uneori.
Cu băieții.
Îmi fac griji că lucrurile...
s-au stricat definitiv...
între noi.
Și cu toate.
Și singurul lucru clar e că nu sunt persoana care să le repare.
E o chitară Rickenbacker?
Guild. Starfire III.
Din 1966.
Ia tu canapeaua, eu iau scaunul.
Clay.
E în regulă că vrei să te simți puternic acum. Înțeleg.
Dar, la un moment dat, trebuie să implic autoritățile.
Ia tu canapeaua. Iau eu scaunul.
- Nu vrei scaunul până la urmă? - Am un interviu pentru facultate mâine.
Colosal! Un interviu pentru facultate.
Nu te simți pregătit?
Nu pot să pălăvrăgesc.
Nici nu mai pot sta pe loc.
De ce oare?
A început când am fost arestat.
Când m-au mutat de la secție la închisoarea districtuală.
Cătușe la mâini și lanțuri la picioare. N-aveam ferestre, doar întunericul.
Cred că a fost înfiorător.
Și te-ai simțit închis azi, la spital?
Trebuia să ies. Să scap.
De oamenii care încercau să te ajute?
Mi-a fost frică.
Mi-e frică de o grămadă de lucruri de foarte mult timp.
Nici nu-mi amintesc ultima dată când nu mi-a fost frică.
Încearcă să-mi spui...
când te simțeai în siguranță.
Protejat.
Nu știu.
Oricând în trecut.
Îmi amintesc o dată...
când aveam șapte sau opt ani.
Aveam febră foarte mare.
Pierdusem simțul realității.
Tata a rămas acasă și a avut grijă de mine.
Am dormit pe canapea alături de cățeaua noastră.
Era...
Parcă mă păzea.
M-am trezit la un moment dat, iar tatăl meu era lângă mine.
Doar...
mă mângâia pe păr.
Și...
Arăta foarte îngrijorat.
Dar eu nu eram.
Doar m-am bucurat că e acolo.
De ce crezi că-și fac griji ai tăi?
Nu vreau să-și facă griji.
Dar de ce crezi că-și fac?
Pentru...
tot ce fac.
Am creat numai probleme. Nu sunt întreg cu capul.
Dacă ai fi perfect, crezi că nu și-ar face griji?
Nu s-ar întreba unde ești, ce faci și dacă ești sănătos?
Fericit, în siguranță?
Ba cred că da.
Când o fac...
poți încerca să-ți amintești sentimentul de bucurie că sunt cu tine?
Pot încerca.
Atunci e posibil...
să începi să crezi că există oameni în viața ta...
care vor să te protejeze.
Care vor să-ți fie bine.
Părinți, profesori, doctori.
Chiar și reprezentații facultăților.
Pot încerca.
Scumpule!
Am vorbit cu șeriful Diaz și nu cred că Clay riscă să-și facă rău.
Poate merge acasă.
Am fost de acord să ne vedem de două ori pe săptămână.
- În perioada următoare. - Mulțumim.
Vrei să dormi în casă azi?
- Justin e acasă? - Da.
Nu e nevoie.
Bine.
Se spune că persistența e adevărata condiție a succesului.
Așa se spune?
Dar persistența nu înseamnă doar că trebuie să îndurăm lucruri
în loc să le schimbăm?
Eu...
Cum arată schimbarea reală?
Am avut doi prieteni.
Foarte diferiți.
Doi oameni pe care îi iubesc...
Fiecare a avut un moment...
în viețile lor când s-au uitat la realitatea lor
și au văzut că nu se va schimba nimic.
Vreodată.
Fiecare în parte a luat o decizie...
în clipa aceea.
O decizie...
groaznică...
și cruntă...
pe care nu mai puteau s-o schimbe.
Asta a produs schimbarea.
Dureroasa...
groaznica...
schimbare.
Schimbarea nu e ușoară.
Nu.
Chiar nu e.
Mulțumesc pentru asta.
Scuze că te scot de la ore, dar e important.
E vorba de Clay?
Matt și Lainie i-au dat liber. Încă se recuperează.
Nu e vorba de Clay.
E vorba de mama ta.
Se pare că a murit ieri.
Am primit apelul de dimineață.
Ea...
Ce?
A fost găsită de un echipaj.
O patrulă de rutină la docuri.
- Seth? - Încă e închis.
Am verificat la penitenciar și nu e nimic suspect.
- A luat o supradoză? - Există semne în sensul ăsta.
Așteptăm analiza toxicologică.
Știu că nu ați vorbit de ceva vreme.
Da.
Așa e.
Îmi pare rău, amice.
Mulțumesc...
că mi-ați spus.
Vrei să te duc acasă la familia Jensen?
Ia-ți o zi liberă. Îl pot anunța pe directorul Bolan.
Dacă e în regulă, domnule...
prefer să rămân la școală.
Încerc să am prezență integrală.
Și am un interviu pentru facultate azi.
Bine.
Îți stau la dispoziție.
Alex?
Îmi pare rău, nu pot acum.
Nu merit să merg la facultate.
Sigur că meriți să mergi la facultate.
Toată lumea merită, indiferent de handicap.
Cum a mers?
Ce cauți aici?
Voiam să văd cum a mers.
Parcă ești vreun retriever auriu. Nu renunți niciodată?
Sunt ca Russell Wilson.
Mereu se bate pentru minge.
Deci cum a mers?
A fost nasol, pentru că sunt vraiște,
iar tu te-ai ține departe de mine dacă n-ai fi idiot.
Dacă ți-aș întreba unul dintre prieteni,
ce punct forte ar spune că ai?
Ar spune că sunt...
foarte devotată.
Loială.
Nu sunt genul de persoană care renunță ușor la alții.
De fapt... Scuze.
Nu asta ar spune. Deloc.
Cum adică?
Adevărul e...
Nu cred că prietenii mei au...
vreo idee cum să mă descrie.
Când se uită la mine, văd doar ce vreau eu să vadă.
Așa cum și dumneata vezi doar ce vreau eu.
În realitate, eu nu sunt deloc așa.
Atunci cum ești?
Nu știu.
Crezi că Tyler o să cumpere arme și o să-l prindă?
I-au întins o cursă mâine-seară.
Trebuie să-l oprim cumva,
dar nu dau de el nicicum și nimeni nu știe unde e.
Nu sunt în stare să ajut pe nimeni acum.
Cum adică?
Clay, ce vrei să spui? Nu înțeleg ce se întâmplă.
Sunt pedepsit pe viață.
Clay, e pe viață și pe moarte. Dacă-l prind, s-a terminat cu noi.
- S-a terminat. - Simt că s-a terminat deja.
Ce se întâmplă?
Tu nu ești așa.
Nu...
Știu.
Poftim?
Circumstanțele mele?
Eseul tău sugerează
că ai înfruntat multe provocări pe plan personal.
Povestește-mi.
Am fost dependent de heroină.
Și...
Am făcut sex pe bani cu bărbați.
Mama ta a avut de asemenea probleme cu dependența?
Ea...
Da.
Ai demonstrat o tărie fenomenală.
Te va ajuta la facultate.
Sau doar am avut noroc?
Că eu am scăpat...
iar ea nu?
Ei nu i-a dat nimeni o șansă.
Poate că „tăria”...
nu are nicio legătură.
Poate că totul ține de circumstanțe.
Îmi pare rău.
Nu am vrut să fiu insensibilă.
Doar că ești o sursă de inspirație pentru noi toți.
Cum m-ai găsit?
Prin mama ta.
Nu-ți face griji, i-am spus că e despre teme.
Nu despre faptul că-ți plac băieții, măcar uneori,
și că-mi frângi inima.
Nu fac asta.
Ba sigur că da.
De ce?
De ce ai plăcea pe cineva ca mine?
Vezi tu, iar te depreciezi.
Se zice că mă „desconsider”.
Iar faci faza cu desconsideratul de sine de parcă e vorba de tine.
Dar ceea ce spui de fapt e că sunt prost pentru că te plac.
Îmi pui la îndoială gusturile.
Iar eu am gusturi excelente.
- Ești foarte încrezător. - Chiar sunt.
Majorității li se pare atrăgător.
Oamenii încrezători sunt suspecți.
Bine.
Sunt destul de încrezător încât să nu mă deranjeze asta.
Eu nu sunt încrezător, bine? N-am fost niciodată.
Am o leziune cerebrală și am făcut lucruri care mă vor bântui toată viața.
Nu sunt un om bun.
Iar tu ai caracterul ăsta de sportiv și lider,
deci nu te voi putea convinge că nu ar trebui să fim împreună.
Trebuie să mă crezi pe cuvânt.
Eu plec acum. Te rog să nu mă urmezi.
Eseul tău despre robotică...
e o metaforă excelentă.
Ce-ți place la roboți?
Să creez... roboți.
Bine.
Întotdeauna ai fost un elev grozav.
- Care e secretul tău? - Nu am unul.
Doar că am fost inteligent.
Ți-au scăzut notele în ultimul semestru.
Ai explicat circumstanțele extraordinare.
Ce ai învățat din experiența aceea?
Că nu-mi plac spațiile închise.
Înțeleg.
- Ce e pe primul plan pentru tine? - Prietenii mei.
Am făcut multe greșeli și am luat decizii proaste.
Nu gândesc lucrurile... până la capăt.
Dar, dacă un prieten are nevoie de mine sau e în pericol...
voi face absolut tot ce-mi stă în puteri ca să-l ajut.
Încerc din răsputeri să fac lucrul corect.
Cu adevărat.
Chiar dacă nu e clar în ce constă asta.
Nu vreau să-mi trăiesc viața după concepția altcuiva
despre ce e corect, moral sau bun.
Vreau să-mi dau seama singur.
Chiar dacă fac greșeli pe parcurs.
Și singurul lucru pe care-l știu e...
că niciodată nu e greșit să-ți pese de prietenii tăi.
Nu e niciodată greșit să fii om...
Să iubești pe cineva cât de bine poți.
Mai mult...
Atât.
Nu vreau să afle Clay.
Trebuie să se facă bine și...
Nu vreau să îi afectez recuperarea.
Nu se pune problema.
Ce serviciu funerar vrei?
Un serviciu?
Da, o înmormântare sau o comemorare.
Nu... vreau așa ceva.
- Nu a avut prieteni sau familie. - Te-a avut pe tine.
De fapt, nu.
Putem petrece o zi în familie.
- Să-i împrăștiem cenușa în râu. - Nu vreau nimic!
Nu-mi trebuie o comemorare
ca voi să vă simțiți mai bine pentru moartea unei drogate!
Iisuse!
La dracu'!
Scuze.
Am fost la destule înmormântări.
- Desigur. - Justin, dragule...
Ce putem face?
Sunt bine.
Serios. Vă mulțumesc.
- Florile au fost superbe. - Da...
- E frumos că v-ați gândit la noi. - Amândouă ați fost minunate cu mine.
- Ce mai face mama ta? - E mult mai bine.
Tu cum te ții?
Foarte bine.
Da... Mulțumesc.
Draga mea...
Îmi pare rău.
Nu, să nu-ți pară.
Am încercat să fiu ceea ce credeam că au nevoie oamenii să fiu.
Dar...
Nu știu ce anume e acel lucru.
Știu doar că am dat greș.
Nu e adevărat.
Te-ai descurcat foarte bine.
Și trebuie să-ți amintești că încă ești adolescentă.
Încă îți dai seama cine ești.
N-ai greșit nimănui.
Ani, eu...
Mereu mi-am imaginat...
că-l voi pregăti pe Bryce de facultate în perioada asta.
Eu și tatăl lui am pus bani deoparte, să aibă pentru facultate.
Dar acum...
Tu te pregătești să mergi la Yale sau Stanford sau oriunde vei dori.
Mă întreb dacă mă poți ajuta să-i investesc unde trebuie.
Dnă Walker, nu aș putea accepta banii lui Bryce.
Iar după ziua de azi, nici nu știu dacă intru la facultate.
Ani, ar fi săriți de pe fix să nu te accepte.
Cred că ai văzut în fiul meu ceva ce nici eu nu vedeam mereu.
Am vrut doar să-i fiu alături când avea nevoie de un prieten.
Acum eu vreau să-ți întorc favoarea.
Meriți să-ți poți construi viitorul pe care ți-l dorești.
Oricare ar fi acela.
Ai luat decizia corectă, Dempsey.
De asta suntem aici, nu?
Da.
Am venit să-mi curăț sufletul.
Bine.
Să auzim.
Haide! Nu mușc.
Bine.
Du-te... dracului.
Pe bune?
- Ne-ai chemat aici să faci pe durul? - Da.
V-am invitat pe toți aici ca să vă spun în față...
Din adâncul sufletului meu,
să-mi sugeți scula uriașă.
Diego!
Asta îți ajută memoria?
Da, chiar a fost de ajutor. Mersi.
Cred că-mi amintesc ceva.
Că ești un mare fătălău.
Nenorocitule!
Bine! Gata!
Îți spun cine a făcut-o.
Eu.
Eu sunt vinovat!
Mai tare. Fătălăule!
Dă mai tare!
Ajunge, Diego!
Ești dus cu pluta!
Meriți să fii închis la nebuni cu amicul tău, Jensen!
Haide!
Să plecăm.
Doar atât poți?
Ce mama dracului?
Salut!
Ai venit.
Sigur că da. Aveai nevoie de mine.
De când aștepți aici?
De vreo două ore.
N-au apărut nici Tyler, nici polițaii, deci o fi picat planul.
Stai așa.
Uite.
Să mergem!
Stai, Tyler!
- Ce faceți? - Hai cu noi!
- Ce dracu' e asta? - Orice ați face, încetați!
- Cine sunt boii ăștia? - Nimeni.
Plecați naibii de aici!
- Vino cu noi, Tyler! - Mă tirez!
Rahat!
Doamne! Nu!
Poliția!
- Lasă arma jos! - Taci naibii!
- Las-o jos! - Arunc-o!
- Las-o! - Dispari!
Dacă aveți nevoie de ajutor în situații de criză, accesați 13reasonswhy.info.