Vi började med så höga förhoppningar.
När alla de tidigare ägarna hade dött -
- sköttes hotellet nu av en ny ledning. Vår.
Vi hade bestämt oss för att göra om hotell Cortez efter oss själva.
Det skulle inte bara vara ett hotell.
Vi ville vara en familj åt de utan vänner -
- en tröst åt de ute i kylan -
- en bikupa av acceptans.
Det skulle vara det perfekta slutet.
Hej.
Välkomna till hotell Cortez.
-Skriv in er i gästboken, tack. -Visst.
Kan jag erbjuda er ett glas champagne?
Så gärna.
Jag tror att det är de två recensenterna från internetsidan "Trip Adventurers".
De måste ha hört talas om att vi öppnat upp på nytt.
Jag vet.
Kan du inte se det löjligt vänliga leendet som är klistrat på mitt ansikte?
Vad är det för bitande odör?
Salvia. För att rena själen.
Jag ska visa er rummet.
För att polera juvelen Cortez -
- krävdes inte bara pengar -
- vilket vi fick in genom att sälja grevinnas olika konstverk -
- vi skulle också behöva fyra stjärnor på internet.
Så vi satte igång.
Vi är inte klara med alla våningarna, men detta är ett av våra nyrenoverade rum.
-Egyptisk bomull. -Trådtäthet 400.
-Minibar? -Drinkarna bjuder vi på.
Lyft bara på luren om ni behöver något annat.
-Tack ska du ha. -Ha det så trevligt.
-Och du var redo att skippa det här. -Döda mig.
Skojar du?
Det är en Toto Neorest 700H.
Den självrengörande toaletten från Japan.
Jag har alltid velat prova en av de här.
Får den inte en att vilja lägga en kabel?
Vem fan är du?
Hur tog du dig in här?
Det är ett fint rum.
De spenderade vartenda öre på att förändra så mycket som de kunde.
De gjorde sig av med madrasserna, speciellt de som jag hade skurit itu.
Rev ut mattorna -
- som hade blivit fyllda av så många år av piss och blod.
De bytte till och med ut möblerna.
Men vet ni vad de inte kunde bli av med?
Smärtan.
För jag är fortfarande kvar här.
-Okej, du får ge dig av nu. -Hallå.
Åh, Gud!
Ring polisen!
Någon galen kärring dödade precis min partner!
Snälla... Herregud!
Snälla, du måste hjälpa mig!
Nej, nej. Du måste hjälpa mig.
Jag är en nybörjare på att mörda, men vilket rus det är.
Fan också.
Och vi har en annan nere i korridoren.
Fan. Vi måste få ett slut på det här.
Han fläckade ner den nya mattan.
Ja, vi har ett riktigt problem.
Om spökena fortsätter att döda gästerna, kommer vi att få noll stjärnor.
Det är dags för ett jävla möte.
Hej. Välkomna.
Tack för att ni har kommit.
Ursäkta. Jag förstår det som att ni styr stället nu.
Jag skulle vilja prata om att få byta rum.
Raring, du är ett spöke. Du kan välja vilket rum du vill.
Jo, men problemet är att efter att jag har valt ett rum och -
- sen kommer tillrätta med mina erotiska noveller -
- vet jag aldrig om en gäst kommer checka in och störa mig.
Jag vet att vi är i Los Angeles, men -
- jag är gammaldags och uppskattar mitt privatliv.
Jag gillar när gästerna kommer in. Det är som en gratis porrfilm.
Jag gillar att kolla på amatörer.
-Är ni tre en grej nu? -Ja.
Vi försökte dejta skogshuggaren, men han är en gay.
Okej, alla, lyssna.
Det är viktigt, och det påverkar er alla.
Vi vill att ni ska sluta döda gästerna.
Det är inte er alla, men vi försöker bygga något unikt här.
Ett riktigt resmål.
De kommer få två fotbollslag nere i Carson.
Det är 20 minuter bort. Stället skulle kunna bli fullbokat.
Men om det blir känt att folk checkar in och försvinner
kan det ju förstås vara illa för affärerna.
Dra åt helvete, Iris. Du är den största mördaren i rummet, din blodsugare.
Det var jag kanske. Men varje droppe blod jag dricker nu har donerats.
Alla mord som sker på det här hotellet nu har gjorts av sådana som er.
Ursäkta, vad menar du med "sådana som oss"?
Ska vi inte tala klarspråk och säga att du menar Will och jag?
Woo är ju för upptagen med att snaska på sina svenskar för att störa någon.
Marcy antastar sig själv eller klagar hela dagarna.
Skogshuggaren är bara grinig.
Och det där hipsterparet glider bara runt och gnäller om grönkål.
Will och jag är de enda som fortfarande uppskattar lite tjuvstreck.
Och vi tänker inte sluta.
Att ta kål på någon idiot som slösar bort luften som han andas?
Det är ett riktigt rus.
Jag är död, men har aldrig känt mig mera levande.
Vackert sagt. Och jag håller till fullo med.
Men jag måste ställa mig på Cleopatras sida i denna frågan.
Lägg av. Att du säger åt folk att sluta mörda
är som att överste Sanders ber oss att sluta äta kyckling.
Jag känner inte till honom eller hans kärlek för fåglar
men mina dagar med mord är över.
Jag trodde att de tio budordsmorden var början -
- men de var en epilog.
Jag har lämnat över stafettpinnen, och jag känner mig komplett.
Men det är ett praktiskt beslut, inte ett känslomässigt.
Detta är vårt hem.
Ärligt talat, det enda vi har.
Ingen av oss vet vad som väntar oss om det inte längre står.
Utan de här väggarna som skydd, kan vi tvingas bort -
- och ställas till svars för vår skapare.
Om vi inte går runt finns det inget att göra.
Vi blir tvungna att sälja. Eller bli vräkta.
Skitsnack. Jag betalade kontant för det här stället.
Mina advokater kommer att betala underhåll och skatt så länge de har pengarna.
Det kommer inte räcka länge.
Visst, din rörelse var värd en förmögenhet när du var vid liv.
Men du är en sån narcissist att du aldrig lät någon annan designa dina kollektioner.
Och när du försvann, hade de ingenting kvar.
Nu har hela skithuset gått åt skogen.
Dina aktier är värda ören.
Skitsnack! Du är en jävla lögnare.
Tysta! Det är ingen demokrati!
Vi är inte i brittiska överhuset! Vi är en kajuta!
Och när det gäller er andar, är jag er kapten!
Så lyssna noga, matroser!
Inrikesdepartementet följer sex riktlinjer -
- för att avgöra om ett ställe får kallas för ett historiskt landmärke.
Detta uppfyller alla kriterier.
Det enda som det ännu inte har är tid.
Ålder. 23:e augusti, 2026.
Det är dagen då hotellet har stått i hundra år.
Och den dagen kommer det att kvalificera sig som ett historiskt landmärke.
De kommer inte ens kunna riva det om de ville.
Mördandet måste upphöra!
Fan heller. Vissa av oss kan inte ge sig ut i världen för att hitta en partner, så jag -
- slutar inte samla själar förrän jag har hittat min själsfrände.
Sally, jag vill inte använda hårdhandskarna, men vi vet båda att jag kan göra det.
Eller minns du inte senaste gången du var olydig?
Då var det avgjort.
Poängen med att vara död är att det inte finns några regler.
Det är den enda frälsningen.
Vem fan bryr sig om de river stället och skickar oss till helvetet?
Det kan inte vara värre.
Stick!
En gratis flaska champagne åt våra viktigaste gäster.
-Det gäller dig, fröken. -Lägg av.
Jag vet vad du är ute efter.
Dina vänliga charader kanske funkar med de andra.
Men inte med mig.
Bra. Då kan vi skippa skitsnacket.
Jesus, du är en ensam, eländig slyna.
Där är hon ju.
Stick ut från mitt rum nu.
Tröttnar du aldrig på att vara så jävla bitter?
Jag vill hjälpa dig, Sally.
Säger kvinnan som knuffade ut mig från ett fönster.
Okej. Det var mitt fel.
Jag är ledsen.
Verkligen.
Men det är inte bra för någon av oss att älta det förflutna.
Du har inte varit densamme sedan John åkte.
Akta dig, Iris.
Jag kan fortfarande hugga dig i halsen, när som helst.
Du älskade honom.
På det enda sättet som du kan.
Han vände dig ryggen, efter allt du hade gjort för honom.
Jag vet hur det känns.
Du vet inte ett skit om hur jag mår -
- eller min smärta.
Det enda som tar udden av det är när jag kan dra ner folk med mig.
Att få dem att känna ett uns av vad jag känner.
Då är jag inte ensam.
Men förstår du inte?
Alla de som du har mördat, de är...
De är ju bara plåster.
Tänk om jag kände till en mer permanent lösning?
Du skulle kunna ha något som varade längre...
En framtid.
Vad för framtid?
Jag är död.
Du har levt så som världen var 1994.
Tiderna har förändrats.
Cortez kan nu erbjuda gratis Wi-Fi i varje rum.
Här är din biljett till äventyr.
Kom igen, öppna den.
Vad ska jag göra med den här?
Vi kan inte förändra det förflutna, men du kan välja att gå vidare och leva.
Vad då? Ska jag vara spöket i maskinen?
Det är precis vad du ska vara.
Okej, kolla.
Jag har laddat upp den åt dig -
- med Twitter, Instagram, Facebook.
Du måste inte vara ute i världen för att ta del av den.
I den moderna världen behöver ingen vara ensam. Inte ens för en sekund.
En hel värld väntar på att få omfamna dig, Sally.
Det enda du behöver göra är att dyka.
Sally fann internet som en fisk i vatten.
Det var som om allt hon gjorde sköt ut en puls av elektricitet.
Och från alla jordens hörn, svarade folk.
I massor, bedjande om mer.
En djup publik välkomnade henne med öppna armar -
- desperata för att få knyta an, uppmärksamma på allt hon sa.
Plötsligt var flickan som ingen ville ha balens drottning.
Hon kunde säga vad hon ville, blotta sin själ.
Hennes ensamma röst flätades ut till en egen subkultur på nätet.
En säker hamn.
Medan hon njöt av att bli dyrkad -
- var det inte längre intressant att vara avdomnad och håglös.
Ännu en?
Hur länge har jag varit död?
Det är över ett år nu.
Hur länge känns det som?
Som att jag inte existerar.
Är det därför som du har haft utspel och dödat de där människorna?
Jag visste inte att mitt företag var dött.
Det är inte dött. Det är döende.
Vad har de gjort med det, fabrikerna?
Affärerna på Rodeo, Fifth Avenue?
De stängde ner modeavdelningen.
Parfymerna och solglasögonen håller allt annat flytande.
Och du har betydelse i världen.
Så länge som det lever och din son frodas, har du betydelse.
Jag är tacksam för vad du har gjort.
Thacher är en av de bästa skolorna i landet -
- och Ojai är underbart året om.
-Du borde låta honom komma på besök. -Nej.
Nej.
Detta är ingen plats för en ung man.
All denna död här.
Jag vill inte att det ska förgifta honom.
Även om det krossar mitt hjärta att jag inte får träffa honom.
Får jag komma med ett förslag?
Du är vacker, men inte min typ.
Andarna som är fångade här, som inte lider i oändlighet -
- förstår att om man vill känna magin av orsak och verkan -
- måste man ha ett syfte.
Ditt modehus var ikoniskt.
Du är ikonisk.
Mitt modehus var på väg mot en katastrof långt innan jag försvann.
Jag har inte haft en originell tanke på ett årtionde.
Detta är Kalifornien. Återuppfinningarnas land.
Se bara vad det här stället gjorde för mig.
-Var tror folk ens att jag är? -Rykten cirkulerar.
Avvänjningsklinik, galenskap, sjukdom.
Var och ett mer skandalöst än det förra.
Ärligt talat så är det fantastisk publicitet. Folk älskar mysterier.
Skissa.
Skapa.
Bli en del av världen igen.
Att driva ett modehus är mer än att skissa.
Mer än någon annan rörelse behöver en kollektion ett ansikte.
Okej.
Jag var en säljare i ett tidigare liv.
I detta är jag stilens moder. Skär mig, så blöder jag Dior.
Och du behöver inte ens vara död.
Du valde bara att gömma dig på din favoritplats -
- likt Howard Hughes fast utan galenskapen. Vi kan göra det här.
Att kliva in i styrelserummet, iförd ett par 12 cm höga Gucci-skor -
- det visar vilken auktoritet som det här företaget behöver.
Man måste balansera sin stomme, överväga varje steg -
- och luta sig in i sin marschtakt.
I slutändan är man förhöjd.
Mina herrar, jag heter Liz Taylor.
Mr Drake har skickat mig för leda företaget in i framtiden.
Tills mr Drake kan visa sig själv inför styrelsen...
Herr viceordförande, Will Drake har gett mig full auktoritet att agera å hans vägnar.
Jag accepterar inte din auktoritet.
Det måste du nog tyvärr.
Jag har träffat Will Drake på Hotell Cortez -
- och det är officiellt.
Ms Taylor här har full auktoritet att tala å hans vägnar.
Du är avskedad.
Nu, mina herrar.
Jag vet en del om återfödelse.
Lyssna -
- och lär er något.
Nej. Jag klarar det inte.
Det finns inspiration -
- överallt.
Det enda du behöver göra är att se.
Jag lämnade Will ensam för att skapa sin magi.
Och han lät mig utföra min.
Hans frånvaro var ett mysterium.
Han visade mycket lite av sig själv offentligt.
Och efterfrågan steg.
Hans presentationer var exklusiva och exotiska.
Väldigt få inbjudningar, väldigt ovanliga modeller.
Alla kameror och telefoner var förbjudna -
- vilket bara gjorde ryktesspridningen starka.
Intresset mera intensivt.
Art Deco blev återigen högsta mode.
Jag borde ha jublat över våra framgångar.
Men istället kände jag mig förlorad.
Det var en kväll som denna som jag för första gången träffade Tristan.
Lova bara att du inte är dömande.
Tänk på vem du talar med.
Vad gör vi här?
Jag vet hur mycket du saknar Tristan.
Och var han än är, vet jag inte varför vi inte har sett av honom.
Och om någon kan nå honom -
- är det den här kvinnan.
Iris -
- har du en synsk kvinna åt mig?
Billie Dean Howard, detta är Liz.
Liz, vad kul att få träffa dig.
Jag har sett dig på en bussannons.
Billie Dean har sitt egna TV-program.
Hon hjälper sörjande att kommunicera med sina älskade som gått bort.
-Jag är imponerad. -Ärligt talat.
Ert etablissemang är ganska ökänt -
- inom den paranormala gemenskapen för att vara något av en hot spot.
Jag tänkte att jag kunde ha ett av mina program här.
Men idag är jag här för dig.
Så många röster.
Det är ett högljutt hotell.
Jag känner något.
En mycket maskulin energi.
Rastlös.
Han är här.
Ande, vi vill tala med dig med kärlek i våra hjärtan och öppna sinnen.
Lyft på slöjan som avskärmar vår värld från er.
Tala med oss.
Tristan.
Hej.
Tristan, jag är här med Liz.
Hon saknar dig väldigt mycket.
Har du något budskap åt henne?
Vad?
Vad säger han?
Han säger
"Nej."
Vad menar du: "Nej"? Vad då nej?
Han vill inte prata.
Vad menar du? Han pratar med dig.
Han vill inte prata -
- med mig.
Han har varit här hela tiden.
Och han väljer att inte prata med mig -
- för han klandrar mig.
Jag orsakade honom hans död.
Min kärlek dödade honom.
Kärlek dödar inte.
Jag har varit med längre än du, och tro mig kärlek dödar mycket mer än hat.
Men tack för att du kom.
Var stark.
Det vet jag att du kan vara.
Japp.
Nej. Det är inte rätt. Vänta.
Det kanske inte var Tristan som du talade med.
Han minns pannkakorna.
Du lagade dem åt honom varje lördag och lät honom se på tv hela morgonen.
Vem är Donovan?
Va?
Donovan är inte här.
Nej, nej. Donovan är någon annanstans, det är mycket vackert där.
Han säger att det luktar som pannkakor.
Dina pannkakor.
Han säger att det alltid är lördag morgon där han är.
Han säger...
"Jag älskar dig, mamma."
Även i min sorg, var jag glad för min vän.
För mig, kände jag att alla chanser för kärlek var över.
Men livet kan förvåna en.
Framförallt nytt liv.
Och kärlek?
Det kan anta många former.
Efter att jag talat ut med min son Douglas, förväntade jag mig inte att få se honom igen.
Så jag var överlycklig när jag fick träffa Janice.
Janice var dottern jag alltid velat ha.
Och jag var svärmodern hon alltid hoppats på.
I Isabels ansikte såg jag framtiden.
Hon föddes in i en värld -
- som var lite mer accepterande än den som jag föddes in i.
Och kanske, kanske hade jag lite att göra med det.
Lite vänlighet, acceptans.
Det förändrade mig på sätt som inget annat kunde göra.
Jag trodde aldrig att livet kunde vara så bra.
Eller att det skulle ta slut.
Fan också.
Är du säker?
Jag är säker. Eller...
-...läkaren är det. -Finns det inget de kan göra åt det?
Det är -
- för sent för behandling.
Vilket nog är för det bästa -
- för jag skulle inte vilja förlora mitt hår.
Raring, det kanske finns nåt jag kan göra för dig.
Vad, omvandla mig?
Jag gillar ju inte ens blodiga biffar. Det har aldrig varit ett val för mig.
Det vet du.
Och nu kan jag inte tänka mig att döda -
- för att överleva.
Har du berättat för dina barn än?
Med lite tur kommer det inte att behövas.
De kan bara fortsätta hälsa på här.
Jag tänker gå rakt på sak.
Jag är världens första kvinna med prostatacancer.
Det har nu spridit sig till ryggraden.
Och det finns inget man kan göra.
Vi spenderar det vi behöver.
Ett samtal, så får du den bästa läkaren i världen.
Det är för sent.
Och jag vill inte spendera mina sista dagar tynandes bort på ett sjukhus -
- med en kateter i min snopp och gift i mitt blod, så...
Vem ska ta hand om oss då?
-Du får inte lämna oss. -Nej då.
Det var därför som jag bad er komma.
Jag har försett er med olika vapen.
Ta två. De är små.
Hacka mig.
Stryp mig.
Slå ihjäl mig.
Överraska mig.
Jag tror att jag talar för alla här när jag säger att vi alla har blivit förtjusta i dig.
Vi kan inte mörda dig.
Det är inte mord.
Hon vill bli pånyttfödd.
Ni är min familj.
Jag vill vara med er för evigt.
Det var första gången som jag sett henne sedan hon dog.
Bara precis då insåg jag hur mycket jag hade saknat henne.
Hur visste du?
Du var alltid min mest omtyckta skapelse.
Jag ville vara här för att hjälpa dig med omvandlingen.
En sista gång.
De där kommer att ta kål på dig.
Jag förstår inte.
Du ville inte prata med mig.
Jag trodde att du hatade mig.
Jag älskar dig.
Och raring -
- du skulle leva vidare.
Det fick jag inte lägga mig i.
Älskling -
- dig kan man dö för.
-Kan jag hjälpa dig? -Jag har en reservation. Rum 44.
Woo-rummet.
-Det är där Billie Dean säger att han dog. -Åh, det rummet är bokat.
Bokat av mig, för tre veckor sen.
Under Rhodes, Ashley.
Avgiften drogs från mitt kreditkort.
Ni har mina pengar, jag vill ha mitt rum.
Visst.
DJÄVULENS NATT 30:E OKTOBER, 2022
Det är mitt fel.
Jag trodde att hon skulle vara gratis reklam.
Folk älskar en spökhistoria.
Det hade du rätt om.
Jo, men det börjar bli för mycket.
Hon har haft tre specialprogram om oss.
Vänta, vänta.
Vänta, han försöker säga något.
Mr Woo betalar inte för vad?
Missförstå mig inte, jag vill gärna ha gästerna.
Det är bara en massa galningar som vill bli påsatta av ett spöke.
Folket som Billie attraherar, de är bara...
Det är dåligt för vårt märke.
Ska vi inte bara stänga ner stället?
Will Drake behöver inte pengarna längre.
För att stället behöver liv.
Det är ett hotell, inte en begravningsplats.
De levande ger de fångade andarna en koppling till världen utanför.
John.
Jag undrade när du skulle dyka upp.
Vi har saknat dig.
Det är kul att vara tillbaka.
Och du har rätt.
Jag gillar inte att hon kommer hit, stör och ställer frågor.
-Försöker hon fortfarande kontakta mig? -Varje år på detta datumet.
John Lowe.
Tio budordsmördarens rum Hotell Cortez
Tiobudordsmördaren, visa dig själv och erkänn dina brott.
Skit också.
Ring henne. Checka in henne på mitt rum.
Men få hit henne fort.
Tre timmar kvar till solnedgången.
Vi står vid rum 64 på Hotell Cortez
där den ökända tio budordsmördaren bodde -
- när han terroriserade Los Angeles för så länge sen.
John Lowe kan vara den mest onda och farliga anden -
- som jag någonsin har försökt att få kontakt med.
Jag kommer behöva alla mina förmågor och koncentrationskrafter -
- för att uppnå den här intervjun som saknar motstycke.
Du ville prata?
Jag vill att du ska prata.
Jag heter Billie Dean Howard.
Det enda vi vet om John Lowe är vad polisen har sagt.
Jag ger nu dig chansen att ge din version av det.
Gå, gå, gå.
Vad vill du veta?
Ska vi inte börja med din familj?
Visste de att du var en seriemördare?
-Vad har du för mat åt Holden? -Det är hund igen.
De började förstå att jag städade upp världen...
-...på mitt eget sätt. -Fan, John.
Du vet att jag inte tänker ge mig på folk som inte förtjänar att dö.
När du gav dig av -
- syntes din fru och dina två barn aldrig av igen.
-Kom nu. -Vart ska ni?
Jag vet hur man går in på ett sjukhus utan att märkas.
Dödade du dem?
Jag ska erkänna -
- att jag misslyckades som far.
Pappa?
Det finns bara en sak kvar att göra.
Vad? Att lämna över mig själv till polisen?
Vi måste åka hem.
Scarlett hade rätt.
Cortez var vårt hem.
Vi hade alla blivit pånyttfödda där, på ett eller annat sätt.
Förutom hon.
Vår dotter hade fortfarande en chans att växa upp någon annanstans -
- till att få en chans att leva ett vanligt liv.
Men det skulle vara borta från oss.
Liz kände till ett ställe.
Skolan Thacher skulle stå som värd för ännu -
- en ung flykting från Hotell Cortez.
Så du skickade iväg din dotter -
- men bodde med din son och fru på Hotell Cortez.
Kvar i L.A., där du fortfarande var jagad.
Det är svårt att se efter sin familj när man är på flykt.
Det fanns fler möjligheter i Los Angeles.
Stanna! John Lowe, du är arresterad!
Jag måste ta mig tillbaka till hotellet.
Låt mig...
Jag vill dö därinne.
Jag känner av något -
- om din fru och son.
Jag kan höra strömmarna från andarna -
- men de är för rädda för att tala tydligt.
Varför då?
Jag vill inte prata om min familj.
Om du inte vill prata om din familj, ge mig då något annat.
Varför är den 30:e oktober betydelsefull?
Varför är det den enda dagen då jag känner av din närhet här?
Det är djävulens natt.
Och om du lämnar kvar ditt kamerateam -
- så kan jag visa dig.
Väggarna, de skriker.
En gång var jag i ett hus, strax väster om här.
Jag kunde höra andarna i väggarna likt termiter -
- eller fladdermöss på vinden.
Men det var inte alls som det här.
Detta är som en rockkonsert med de döda.
Kom igen då.
Låt mig presentera dig för några av de dödas rockstjärnor.
Jeffrey, du och dina jävla sugrör. Kom igen, sätt ner din drink -
- och kom och dansa med mig.
Jag dansar inte.
Se på mig.
Det gör inte jag heller.
John!
Jeffrey, se vem som är här.
John är här.
Han är den bäste av alla.
Rodnar du?
Jag sa åt dig, om du gillar en kille måste du prata med honom.
Tror du att någon av de där unga männen hade kommit hem till mig -
- om jag inte hade vågat närma mig dem ute i världen?
De där killarna i Milwaukee måste ha varit desperata -
- som gick hem med Jeffrey.
Killen kan inte säga två ord utan att rodna.
Herregud.
Du är John Wayne Gacy.
Och det där är Jeffrey Dahmer.
Är du rädd?
Nej, då.
Jag omringar mig bara med andens vita ljus och...
För att skydda mig själv.
Visst, raring.
Ja! Då kör vi på den här festen!
Jag behöver en öl. Jag tar en kall.
Jesus Kristus på en häst, vad är det här för skitmusik?
Aileen Wuornos.
Richard Ramirez.
Jag är gift, men vi bor inte tillsammans.
Och det där är Zodiac-mördaren.
Jag ska ordna en drink åt dig.
Hallå.
Jag heter Aileen.
Du har det vackraste håret.
Jag hade gjort allt för ett sånt hår.
Det är som...
Det är som Farrah Fawcett. Påminner mig om min f.d. flickvän.
Jag mår illa.
Alla dessa mörka andarna. Det är...
Det är lite överväldigande.
Drick bara det där. Det får dig att slappna av.
Absint.
Vårt sedvanliga dryckesoffer.
James Patrick March.
Jag känner våldet inom dig.
Så många andar som du tog kål på.
Jag ser alla tillfällena då de korsade över.
Säg mig -
- hur är det?
Är det som en rullande film, med celler på en rulle?
Eller mer av ett kalejdoskop av mänskligt lidande?
Det är inte en bild.
Det är en känsla.
Likt en imma på ens ansikte en kall morgon.
Man kan inte se det i luften, men man kan känna -
- våtheten.
Ja. Jag känner våtheten -
- med dig så nära mig, Johnny.
Du ska få en plats bredvid mig.
Nej, nej.
Så, detta är djävulens natt.
Mitt gäng mördare!
Det måste vara så udda att få se oss alla -
- i vad som verkar vara verkligheten.
Verkliga nog att äta -
- dricka -
- känna våra grepp på din arm -
- vår andedräkt på din hud.
Nej!
Hur går det med det vita ljuset, Billie Dean?
Jag vill inte vara här längre.
När kommer festens gåva?
Det har John tagit hand om.
Fatta era vapen, damer och herrar.
Nej. Nej, nej, nej.
Nej.
Kan väl inte ha en dödsbra fest utan att någon dör?
Oroa dig inte, Billie.
Du kommer nog trivas här.
Såhär gör vi.
Inga fler specialprogram eller intervjuer -
- eller böcker, eller Twitter-meddelanden, eller samtal på fester -
- med Shirley MacLaine om det här hotellet.
Det här stället är dött för dig.
Vi ska bli en myt.
Det är ändå vad vi skulle få bli.
Tänk om jag inte gör det då?
Det som jag verkligen kan säga dig om att bli mördad -
- är att det gör ont.
Och vi ser till att det håller i sig.
Ingen av er kan lämna hotellet -
- så ni kan inte tvinga mig, eller hur?
Men det kan jag.
Vad i helvete är du?
Du är inte död.
Jag är ett väsen -
- som dödar för att leva -
- och som dricker en hel människas blod om dagen -
- och inte bryr sig om vem jag dricker det från.
Så om du så mycket som viskar ett ord som låter som Cortez -
- ska jag hitta dig -
- och tömma din kropp på vartenda liten droppe av liv.
Det kan inte bara vara jag här som hoppas att du säger nej.
Nej!
Tog du hand om det som du skulle hantera?
Ja.
Se på dig, Scarlett.
Var tog min dotter vägen?
Du säger bara det för att jag är den enda i familjen som åldras.
Tack för att du kom.
I kväll betyder mycket för mig.
För oss alla att vara tillsammans.
Om ens för några timmar.
Självklart, pappa.
Det betyder mycket för mig med.
Var så god.
Lägg dig i sängen med dem.
Men du då?
Jag börjar bli lite för stor för familjesängen.
Jag tar stolen.
Jag är rädd för att somna.
Så snart jag stänger mina ögon -
- kommer allt vara borta i ett helt år till.
Det är okej, pappa.
Vila dig.
Vad för dig till Cortez?
I morgon är det Halloween.
Det här stället ska väl vara hemsökt?
Jag ska möta några vänner här.
Nej, det ska du inte.
Inte?
Nej.
Du har en käklinje som varar i dagar.