Så vi skal virkelig bli her?
Du vet hva Paris gjør med meg.
Dior, Lagerfeld. Du skal se atelierene deres.
Jeg vil ha mitt her. Stedet inspirerer meg.
-Er det greit for deg? -Ja.
Jeg har fått noen venner.
Hva sier du hvis jeg sier -
- at jeg og min blonde venninne skal være sammen for alltid?
Jeg trodde du likte menn.
Voksne er kompliserte.
Da liker jeg det.
Mr. Drake, jeg tror vi har et problem.
Det er stål. Det går langs hele veggen. Det står ikke på noen av tegningene.
Riv det. Jeg har en tidsplan.
-Det lukter dritt her. -Nei, det lukter død.
Jeg synes ikke vi bør gå inn.
"Å, det lukter død."
Kom igjen, din feiging. Stedet har vært forseglet i årevis.
Vet du hvor du er?
California.
Hvilket sykehus?
Mr. Lowe, du er på West Los Angeles Health Center.
Jeg vil stille deg noen spørsmål for å finne ut av sinnstilstanden din.
Kan du begynne med å telle baklengs fra hundre med sju om gangen?
Nittitre.
Åttiseks.
Sytti... Syttini.
Hva var det siste tallet?
Fortell meg hvilket utsagn som best beskriver det du føler.
Jeg ser ikke dystert på fremtiden.
Er du sikker på at du vil bli her?
Det finnes hyggeligere steder, John.
Jeg kan få deg inn på Resnick.
Dette er perfekt for meg.
Kan du med egne ord fortelle meg hvorfor du er her?
Det føles som om alt nærmer seg meg.
Noen tilbakeslag på jobben.
Separasjon fra kona.
Datteren min er redd for meg på grunn av en misforståelse.
Jeg trenger profesjonell hjelp.
Det synes jeg er et svært viktig utsagn.
At du anerkjente din egen sårbarhet og handlet positivt.
Var det en spesiell hendelse som førte til den siste episoden?
Jeg har jobbet med en svært vanskelig sak.
Det er en morder der ute som dreper helt ustraffet.
Han rettferdiggjør drapene med De ti bud.
Hei, din dust. Du er permittert.
Ser overbetjenten deg her, får du ikke jobben tilbake.
Hvem er den mistenkte?
Jeg dekker ikke for deg lenger.
Jeg vil snakke med ham.
Hvor er han?
-Stopp. -Kom igjen.
Jeg angrep min eneste venn.
Den eneste som prøvde å hjelpe meg.
Og da forsto du at du trengte hjelp.
Kom igjen.
Du bør virkelig komme deg ut, din drittsekk.
-Kom igjen, John. -Ok, jeg går.
Jeg visste at det var på tide å sjekke inn på et sykehus.
Vi skal få taket på dette, John.
Dette er et bra første skritt.
Det føles som om jeg er på rett sted.
Vet Mr. Drake om dette?
Jeg tror ikke det. Han...
Han er i ferd med å få anusen sin vokset og bleket.
Er det en greie nå? Jeg mener, -
- hvordan vet man om anusen sin trenger å blekes?
Jeg kunne ikke pekt ut rumpehullet mitt blant andre.
Hvem har gjort dette?
Ikke den nye guvernanten.
Nei.
Bare se på dem.
Den som gjorde dette var kjempesulten.
Hva var det her inne?
Jeg vet ikke.
Hva?
Jeg har bare aldri sett deg redd før.
Jeg overbeviste ham om at jeg skaffet ham et fantastisk tilbud.
Så han ga meg en gratis helg i tillegg til provisjonen.
Ikke si at jeg manipulerte papirene slik at det så ut som flere tilbud.
Å, kjære.
Jeg vil heller være alene.
Jeg har hatt sorgperioder helt siden jeg måtte avlive Hallie.
Der kommer romservice. Ha det, Margaret.
Jeg hater den megga.
Jeg kommer. For Guds skyld...
Øye for øye, tann for tann.
Det er min fars lov.
Du tilhører sjeiken.
Og kutt. Én til med en gang.
Veldig bra. Det var så bra.
-Går det bra? Jeg skadet deg ikke? -Herregud.
Han er så vakker.
Kjæresten min sier at han er skeiv.
Han er gift med Natacha Rambova, Gibby.
En av verdens mest eksotiske kvinner.
De skal skilles. Leser du ikke Picture-Play?
Og hun heter ikke Rambova.
Hun heter Winifred Hudnut.
Og hun er fra Utah.
Hva så? Nå beundrer jeg henne enda mer.
Hun forvandlet seg.
Det eneste hun forvandlet er karrieren hans. Hun ødela den.
Ok, folkens.
Slavehandlere og haremkonkubiner, det er deres tur.
Dette er til deg. Fra ham.
Kom til meg i kveld. Garden of Alla, Bungalow 12. Valentino
Du kom.
Vær så god.
Jeg er glad for at du valgte å komme.
Du forstår, jeg...
Jeg må ofte spise alene.
Du? Det har jeg vondt for å tro.
Det er ikke så enkelt, vet du.
Berømmelse er en egen type fengsel.
Vær så god.
Det er dette ansiktet jeg aldri unnslipper.
Det er et vidunderlig ansikt.
Du snakker italiensk.
Jeg forstår det, i alle fall.
Jeg er fra Bensonhurst.
Foreldrene mine snakket bare italiensk i oppveksten min.
Pappa er fra Sicilia. Han er rørlegger.
Og du har kommet til Hollywood med drømmer om å bli skuespillerinne.
Det er uheldig.
Jeg tror jeg ser større ting i deg.
Større enn å være udødelig?
For det er det det betyr å være der oppe på lerretet.
Det er bare skygger.
Om 100 år vil ingen huske hva vi gjorde.
Nei, jeg er ikke enig.
Jeg er virkelig ikke enig.
Jeg tror film er fremtiden.
En sann amerikansk kunstform.
Du er en sann amerikansk kunstform.
Gjør du narr av meg?
Nei, nei, lille venn.
Jeg beundrer deg.
Virker det annerledes, er det fordi jeg ikke snakker så godt engelsk.
Jeg er bedre uten ord.
Så dette er musen.
Herregud, er du...?
Katten, lille mus.
Dette er min hustru, Natacha.
Rambova.
Jeg beklager. Jeg trodde...
At jeg skulle skilles fra min mann.
Og det skal jeg.
Jeg bør gå.
Nei, nei. Ikke ennå, er du snill.
Bli her.
Natacha, du må være snill med gjesten vår.
Skilsmissen er for syns skyld.
Studioet har prøvd å rive oss fra hverandre i årevis.
Vi har bestemt oss for at vi bare kan være sammen -
- hvis verden tror at vi ikke er det.
Jeg forstår ikke.
Hvorfor er jeg her?
Fordi, lille mus, -
- guder har lyster.
Han er visst ikke bare rik, men singel og kjekk, hvis det betyr noe.
-Hvordan møtte du denne fyren? -Jeg har ikke møtt ham ennå.
Det er ikke ei jente i byen som ikke har blitt invitert på festene hans.
Det hadde du visst hvis du ikke hadde vært borte i hele sommer.
Jeg har vært rundt omkring.
Jeg klarer ikke mer. Fortell.
-Hvem har du truffet? -Ingen.
Du lyver.
Du lurer ikke meg.
Du er forelsket, ikke sant?
Jeg vil ønske dere alle velkommen til åpningsuken -
- på Hotel Cortez.
Det er synd at vi ikke kan nyte drikkevarene i Blue Parrot-salongen.
Men før noen med omløp i hodet opphever den fæle Volstead-loven, -
- får både jeg og Mr. Capone klare oss så godt vi kan.
Han er død.
Valentino er død.
Han døde i New York i morges.
Og filmen hans hadde jo nettopp premiere.
Salget går nok gjennom taket.
Hjertet ditt slår som en kolibri.
Slipp meg.
Nei.
Det tror jeg ikke jeg vil.
Faktisk -
- slipper jeg deg kanskje aldri.
Det er så tragisk.
Vi gikk visst glipp av henne.
Hvem da?
Damen i sort.
Hun har kommet hver dag i flere måneder og lagt igjen en rød rose.
Jeg trodde det var en myte.
Nei, det er sant.
Det står her.
"Rykter forteller om en mystisk figur som besøker Valentinos grav.
Damen i sort har lagt igjen en enkelt rød rose -
- ved den store elskerens grav hver dag siden han døde i august.
Noen sier at den tilslørte figuren er skuespillerinnen Pola Negri, -
- som ble kjent for å ha kollapset i Valentinos begravelse."
Skjøge. Hun elsket ham aldri.
"Andre tror at den stumme besøkende er noe helt annet.
Noe utenomjordisk."
De trykker hva som helst for å selge blader.
Damer?
Kanskje hun skal få være litt alene.
Hvorfor gråter du, lille mus?
Hvor har du vært, Natacha?
Her og der.
Jeg skrev så mange ganger, men hørte aldri noe.
Du var ikke engang i begravelsen.
Hvorfor gå i begravelsen til en som ikke er død?
Det kan ikke være sant.
Du døde.
Og jeg er gjenfødt.
Liket i krypten er ikke Rudy.
Det er stuntmannen min, George Fiske.
-Alltid lojal. -Selv i døden.
-Jeg gjorde de fleste stuntene selv. -Bare ikke dette.
Forfalsket du din egen død?
Jeg elsket dere begge.
Og så lot dere meg tro det verste? Jeg overlevde det nesten ikke.
Men du overlevde.
Og med stil.
Gratulerer med bryllupet, forresten.
Det var raskt.
Hva forventet du?
Jeg var helt alene i verden.
Jeg bestemte meg for at hvis jeg skulle leve i sorg, -
- kunne jeg like godt omgi meg -
- med vakre ting.
Selv om det var med en mann jeg ikke følte noe for.
Jeg ble tiltrukket av mørket jeg følte i ham.
Jeg lengtet etter å bli -
- fortært av det.
Elskede.
Du er en åpenbaring.
Hvem er han?
Bare en uteligger.
Liker du det ikke?
Nei.
Hvorfor kaste bort tiden på å drepe en fattig tigger?
Hva tjener du på det?
Velg et offer med penger eller smykker.
Da kan hobbyen din gagne oss begge. Og neste gang -
- vil jeg se på.
Du har lidd for mye.
Jeg lider ikke.
Ikke nå lenger.
Tårene dine sier noe annet.
Jeg føler ingenting.
Vi ville ikke forlate deg på denne måten, lille venn.
Hvorfor gjorde dere det da?
Skjebnen grep inn.
Jeg reiste rundt i landet og reklamerte for Son of the Sheik.
Jeg reiste med 20th Century Limited på en turné som gikk -
- fra San Francisco til New York med presseintervjuer langs veien.
Hver gang vi stoppet la jeg merke til en mann.
Først trodde jeg han var journalist, men han stilte aldri spørsmål.
Han noterte aldri noe. Han så bare på meg.
Øynene hans forlot meg aldri.
Det var jo ikke uvanlig, men noe i øynene hans -
- var hypnotiserende.
På toget begynte jeg å føle en tilstedeværelse -
- som fikk nakkehårene mine til å reise seg.
Jeg forestilte meg at han var overalt på toget.
Jeg begynte å tvile på mine egne sanser.
Frykten hang over meg som et likklede.
Og et sted på en endeløs vidde i Midtvesten -
- våknet jeg fra drømmeløs søvn til noe som var en drøm.
Det var forføring, men kjødelighet var ikke målet.
Jeg ble frastøtt og tiltrukket på samme tid.
Da han snakket, var det på italiensk, men med tykk tysk aksent.
Han avslørte navnet sitt.
F.W. Murnau.
Den store tyske regissøren.
Hva ville han med deg?
Jeg trodde han ville drepe meg.
Men i stedet ville han bevare meg.
-Jeg forstår ikke. -Det gjorde ikke jeg heller først.
Den store regissøren hadde avslørt mange hemmeligheter -
- da han skapte sitt mesterverk Nosferatu.
For å lage filmen, reiste han dypt inn i Karpatene.
Han krevde autentisitet, -
- og det fant han i den gamle verden.
Vesener som det han skildret på lerretet.
Ikke heslig som stjernen Max Schreck, men vakrere enn noe annet.
Smittet av et eldgammelt blodvirus hvis konsekvens var evig liv -
- og evig ungdom, men også en forferdelig tørst.
Han sa at han fortalte meg dette som en innledning.
En innledning til en advarsel, og et tilbud om en gave.
Murnau fortalte meg om det han forutså.
Talefilmens komme, -
- og med det gudenes død.
Innen et år, ikke mer, ville vår verden forsvinne.
Han kunne ikke redde verden, sa han, men han kunne redde meg.
Bevare min skjønnhet for all evighet.
Men bare hvis jeg var klar for å forlate lerretet for alltid.
Og med en kjølig berøring og et varmt kyss var jeg virkelig fri.
Udødelig. Ikke lenger bare en skygge.
Da jeg kom til New York, meldte pressen om at jeg hadde blitt syk.
Jeg lot dem tro det, og visste at det var alt jeg trengte -
- for å få Natacha til å komme til min side.
Da hun kom, -
- delte jeg med henne den mørke gaven Murnau hadde gitt meg.
Og nå vil vi dele den med deg.
Bli med oss.
Det går et tog i morgen kveld til New York. Derfra drar vi til Europa.
Hvor som helst. Overalt.
Ja.
Og for alltid.
Har du hørt det om tungen?
Skåret ut av offerets hode med baufil -
- og naglet til gulvet med hammer mens hun fortsatt var i live.
Du skremmer meg. Er det monsteret bak den døra?
Hva slags psykopat kommer på sånt?
Og gjør det.
Og så har de bare én vakt ved døra?
Jeg er nok til hva som helst.
Følg med på døra og sørg for at det ikke kommer ut noe fælt.
Går det bra?
Hvem er du?
Jeg er Wren.
Du spiste ikke middagen din.
Jeg har ikke lyst på det.
De kan skaffe deg noe annet.
Jeg vil ikke spise mer.
Hvorfor satte de deg her, Wren?
Fordi jeg ikke ville snakke med dem.
Politimannen?
Betjent Hahn.
De fant deg på tv-stasjonen.
Du så hva som skjedde.
Jeg hjalp til.
Du må ha vært livredd.
Mannen du så har gjort mye fælt.
Stygge, skumle ting.
Men du trenger ikke å være redd for ham lenger.
Tror du på det?
Ja.
Men ingen tvang meg til å gjøre noe.
Å, herre Jesus.
Ikke.
Løp.
Du drepte vakten.
Han kunne tatt ham.
Jeg vil vite om vi kan stole på hverandre, Wren.
Jeg skal ikke lyve for deg.
Kan du love meg det samme?
Jeg var der de andre gangene.
Da han naglet tungene til bordet, da han hang opp brødrene -
- og skar opp magene deres.
Det stinket.
Tror du meg nå?
Du var der.
Men det han tvang deg til å gjøre, -
- uansett hva du tror at du gjorde, -
- så har han ansvaret.
Det er ikke din feil.
Det er min feil.
Alt som skjedde.
Nei, vær så snill.
Ikke si det.
Du høres akkurat ut som datteren min, Scarlett.
Hun er på din alder, men er det eldste barnet jeg kjenner.
Innerst inne klandrer hun seg selv for alt som er galt med meg.
Men det er meg, -
- ikke henne.
Og det er ham, -
- ikke deg.
Jeg liker deg.
Du er helt ulik faren min.
Da jeg var ung, -
- sa faren min at han gledet seg til jeg ble eldre.
Han sa at jeg skulle være damen hans.
Måten han sa det på -
- gjorde at jeg fikk vondt i magen.
Det ble...
Jeg ville ikke sove.
For hver dag jeg våknet var jeg en dag nærmere.
En dag lot han meg sitte i bilen mens han drakk på Cortez.
Det var så varmt.
Jeg var som en pizza i ovnen.
Men jeg åpnet ikke vinduet og sa ikke et ord, for jeg trodde -
- at det fantes en måte å ikke bli eldre på.
Men jeg fant en annen måte.
Nå tror jeg at å bli eldre ikke hadde vært så ille.
Det kan ikke være verre enn dette.
Jeg forstår ikke, Wren.
Sier du at det er faren din? Er han morderen?
Nei.
Han døde for lenge siden.
Jeg er bare lei av hele greia. Jeg vil ikke mer.
Så gi slipp på det.
Si hvem han er.
-Jeg kan ikke. -Hvorfor beskytte en...
-...som ikke fortjener noe? -Du hadde ikke trodd meg.
Han vil fortsette å drepe hvis du ikke hjelper meg å stoppe ham.
Få meg ut herfra, så skal jeg vise deg hvor han bor.
Dette er ikke en lek, Wren.
Kanskje det er på tide at han blir tatt.
Jeg begynner endelig å føle livet vende tilbake.
Hvordan ser jeg ut?
Forferdelig.
Du er så dramatisk.
Det var ikke stort bedre enn rottene.
Vi må ha mer.
Hundre ganger mer.
Denne tørsten -
- er uslokkelig.
Pokker heller.
Hvor lenge har vi vært fanget her?
For lenge.
Jeg skal rive av ham hodet.
Han har nok vært død lenge.
Og du har like stor skyld i knipen vi er i.
Du og den lille musen din.
Hun hadde ingen del i dette.
Vi trengte henne ikke.
Vi hadde penger. Vi hadde verden.
Evig liv.
Men du ville ha kjæledeggen din.
Var hun verdt det?
Se på oss.
Den store elskeren.
Det praktfulle ansiktet kvinner lystet etter -
- og drepte seg for, nå redusert til en grotesk uhyrlighet.
Våre liv er stjålet.
Alt er borte.
Du har rett.
Tilgi meg, amore.
Jeg var en tåpe.
Jeg lover at vi skal ta tilbake alt vi har tapt.
-Du drømmer. -Du skal få se.
Livene våre skal bli herligere enn de noensinne var.
Feil rom, drittsekk.
De bokklubbdamene siklet på meg.
-Så du rødtoppen slikke ballene mine? -Du snakker bare piss.
Hva pokker? Det er bare én seng.
Jeg deler ikke rom med en av dere.
-Dere sover på gulvet. -Strippere får den dårlige senga.
For noen merkelige vesener.
Som om Kolossen var levende.
Lyden av blodet deres er øredøvende.
Hvordan kan vi fornekte en gave fra gudene?
Wellingtonen blir kald, Mr. March.
Det bekymrer meg ikke, Miss Evers.
Kanskje gjesten din bør komme på tidspunktet hun ble invitert til.
Jeg liker ikke tonen din, Miss Evers.
Husets frue fortjener mer respekt.
Ja, Mr. March.
Du bør være et annet sted.
Kjære.
Takk for at du ville treffe meg i kveld, James.
Jeg vet at det er en uke for tidlig.
Nonsens.
Jeg er gjerne vert for middagen vår hvilken kveld som helst.
Vi kan gjøre det hver kveld i stedet for hver måned. Bare si fra.
En gang i måneden, James.
Det er avtalen.
-Jeg er alt for opptatt til noe mer. -Selvsagt.
Vil du ha en armagnac? Jeg skal ha en.
Nei takk.
Ja?
Jeg ville si det selv.
Jeg har tenkt å gifte meg igjen.
Strålende.
Jeg kunne ikke vært gladere.
La oss utbringe en skål.
Hvem er den heldige fyren?
Jeg vil sende ham noen biffer.
Will Drake.
Ja.
Kjekkasen som kjøpte hotellet mitt.
Veldig bra, kjære. Veldig bra.
Tør jeg foreslå at når du dreper ham, så gjør du det utenfor eiendommen?
Det hadde vært så pinlig å treffe ham i all evighet.
Og hva får deg til å tro at jeg vil gjøre ham vondt?
Jeg er død, kjære, ikke dum.
Og hvordan vet du at jeg ikke har funnet kjærligheten?
Ekte kjærlighet. Kanskje for første gang.
Sikkert ikke for første gang,
Mrs. March.
Jeg har alltid vært helt ærlig mot deg, James.
Jeg latet aldri som mer enn jeg følte.
Og jeg sa aldri at jeg elsket deg.
Nei.
Men jeg snakket ikke om meg selv, -
- gjorde jeg?
Hva mener du?
Jeg trodde at jeg kunne få deg til å elske meg.
Jeg trodde at hvis jeg ga deg alt hjertet ditt begjærte...
Rikdom, komfort, -
- dette hotellet.
Men ikke noe rørte deg.
Jeg kunne ikke konkurrere med skyggen til en gud på lerretet.
Stopp!
-Slipp meg! -Slipp henne!
Jeg har en snikende mistanke om at dere mister toget.
Rudy.
Hvor er vi?
Herregud.
Ja.
Guden din.
Fanget av veggene i palasset jeg bygget -
- for min dronning.
Var det det som var der?!
Ikke nå lenger.
Greit.
Løp.
Ok, jeg fikk deg ut. Nå må du lede meg til ham.
-Wren. -Da må vi dra hjem.
Hvor da?
Cortez.
Ikke vær redd.
Jeg skal begrave ham så dypt at han aldri får se lyset igjen.
Det er på tide å stoppe ham.
Skal du drepe ham?
Hvis jeg må.
Jeg liker deg.
Jeg vil ikke at det skal ta slutt.
Farvel, John.
Wren.
Nei!