Sidan 43, avsnitt 7.
Vi skulle vilja ha ett klargörande...
Avsnitt 7 handlar om de utvärderande åtgärder som...
"Utvärderande åtgärder."
Vad vi pratar om här är prestandanormer.
Helt enkelt.
Det går inte. Öppnar vi detta...
- Det måste ut, Frank. - Administrationen vill inte det.
Då slösar vi bort vår tid.
Jag kan skära ner antalet prov
- men det ska tillhöra total... - Den smala änden av en 2 tons-kil.
- Ingen diskussion. - Vänta.
Ingen skada i att höra på honom.
Frank, vad har du i åtanke?
Vi anpassar artikel fyra. Ge mig artikel fyra.
Vi kör vart tredje år i stället för vartannat...
Frank, att vi ens skulle överväga att testa...
Marty, vi kan inte förhandla om tidsintervall.
Om, jag säger bara om.
Frekvensen kan aldrig vara mer än fem år.
Fem är lite mycket. Men kan man töja på det...
- Marty... - Vänta. Det är inte bara frekvensen.
Veteranlärare måste undantas
om de har dokumenterad framgång med eleverna.
Ursäkta mig ett ögonblick.
Corey, kan du ta över det här?
Så artikel fyra, vad gäller undantag...
Jag har sagt i flera år att vi bör riva ner det.
TONÅRSTRAGEDI Countyt klandrar kongressledamot
Det är vulgärt. Det är en skam för countyt.
Men gång på gång har Frank Underwood kämpat för att hålla det kvar.
Vore det inte för honom hade Peachoid ersatts för länge sen.
Och Jessica Masters skulle fortfarande leva.
Kongressledamoten behöver ta ansvaret för tragedin.
Exakt vad hände?
En 17-årig flicka körde av vägen då hon sms:ade sin pojkvän. Och jag citerar:
"Ser inte Peachoid ut som en enorm..." Sen tappade hon kontrollen över bilen.
Herregud.
Oren gör rubriker i lokaltidningarna.
Han driver på föräldrarna att stämma Gaffney.
Stämma Gaffney? Det är i hans jurisdiktion.
Det är värt att offra Gaffney för att du ska slippa röran.
Han är ute efter min plats igen. Har han inte lärt sig någonting?
Det är en smutskastningskampanj, chefen.
- Han vill förgöra dig. - Med det här?
Det är en persika för Guds skull. Låt honom göra bort sig.
Nej, han kommer att göra bort dig.
Övertygar han, får han nationellt stöd.
Ett nationellt stöd? Vilket skämt.
Och du framstår i dålig dager.
Vi har inte råd med det nu.
Inte när du står i rampljuset med utbildningsförslaget.
Detta har orsakat mig så mycket jävla problem.
- Jag vet. - Vem ska jag ringa? Föräldrarna?
Telefonsamtal kommer inte räcka. Du måste dit.
Kan det vänta till måndag?
Om vi tar tag i det här nu kan vi behärska det.
Om vi väntar tills måndag
vet ingen hur stort det här kan bli.
Jag kan inte åka till Gaffney. Fackföreningarna...
- Vi skjuter på det. - De kommer bli rasande.
Marty är resonabel. Han förklarar...
Ska de förstå och acceptera
att jag går från förhandlingsbordet
för att nån futtig countyadministratör vill...
Jag vill inte avbryta, sir, men det handlar inte bara om Oren.
Det handlar om föräldrarna.
Tänk på stämningen.
Vad händer om du måste vittna?
Stämningar. Skriftliga försäkringar.
Hamnar du i en domstolsstrid, blir det inget utbildningsförslag.
Vi kan inte ignorera detta.
Jag hatar såna här bagateller.
Vad kallas den?
- "Peach" vadå? - The Peachoid.
Ett gigantiskt vattentorn i form av en persika.
Wow. Jag googlade det nu. The Peachoid...
Hon var 17, Linda.
Du har rätt. Jag är ledsen.
- Jag behöver en vecka. - Det går inte.
Presidenten talar på tisdag. Vi har redan meddelat.
Tal kan senareläggas.
Vi måste visa utbildningsframsteg.
De första 100 dagarna är nästan slut.
Skjuter vi på talet, verkar vi inte gå framåt.
Okej. Jag löser det. Tack, Linda.
Det är cheferna för de två största lärarfackförbunden i landet.
Jag förstår.
De flög hit på en helg.
Doug ska leda, kongressledamoten Phillips är välformulerad...
De flög hit för att träffa dig, Frank. Du sköter ju förslaget.
I den andra väskan. Och jag är i ständig kontakt.
Händer nåt är jag bara ett samtal bort.
Ett 300-sidigt dokument. Vi behöver dig i rummet.
Jag skulle stanna om jag kunde, men det är mitt hemdistrikt.
Marty, tagga ner lite. Vi ska få det gjort.
Du och jag har känt varann länge. Har jag någonsin svikit dig?
- Nej. - Jag tänker inte börja nu.
Hallå?
Nya program handlar om vatten
- Gillian? - Claire.
Så trevligt att äntligen träffa dig.
Jag är lite krasslig, vill inte att du blir sjuk.
- Känner du dig sjuk... - Nej, det är okej. Bara en förkylning.
- Tack för att du kom. - Visst.
Ska vi prata på mitt kontor?
- Häftiga foton. - Tack.
Adam Galloway fotade. Har du hört talas om honom?
Nej.
Jag träffade honom på Whitney-biennalen för ett par år sen
och bad honom om de här. Han hade en stor utställning på PS1 nyss.
Jag hänger inte med i konstvärlden.
Det gör inget, vi ska ju inte tala om fotografier, eller hur?
Mitt kontor är här.
- Får du problem, ring mig. - Jag fixar det.
- Vet Gene Clancy att jag kommer? - Vi talade nyss.
Gör det du ska nu.
Flyget är bokat. Det går om 55 minuter. Ed följer med.
Var är Steve?
Han gick hem sjuk för en timme sen, sir.
- Jag ska hoppa in. - Vad heter du nu igen?
- Edward vad? - Meechum.
Kör du snabbt, Meechum?
- Du ville prata med mig? - Kom in, Zoe.
Detta är mrs Tilden, ägare till...
Hon vet vem jag är.
Mrs Tilden gillade din profilering av Catherine Durant.
Nej, det gjorde jag inte.
Jag älskade den.
Djuplodande. Kompromisslös.
Normalt läser jag inget före tryck,
men Cathy är en vän.
Säg hur du visste att hon nominerats, innan hon visste.
- Vill du ha min källa? - Tom säger att du inte berättar.
Inte för nån.
Men jag äger tidningen.
Och jag är mycket tacksam för att få arbeta här.
Du tänker inte berätta det för mig?
Vad vill du ha, min källa eller min integritet?
Tom,
flytta Zoes artikel till förstasidan av söndagens upplaga.
Låt mig tänka igenom det.
Tänk så mycket som du vill. Sedan lägger du in den på förstasidan.
Jag har arbetat hårt för att få fotfäste hos WorldWell.
För sex år sen var det bara jag och en MacBook.
Jag förstår.
Jag tvingades ha två jobb, för hyran.
Det är din bebis. Du vill inte släppa taget.
Jag bara...
Det måste du inte, Gillian.
Du ska bara få att växa vad du redan byggt upp.
Du sparkade visst halva din personal.
Det gjorde jag.
Det oroar mig.
Det var för att göra plats för dig.
Jag vet inte om vi passar ihop.
Ärligt talat känns det obekvämt att jobba med nån
som ger kända fotografer uppdrag
när jag inte ens kan ge mina volontärer bussbiljetter till kontoret.
Vet du vem Nikki Hemler är?
Nej.
Nikki äger ett av de största gallerierna i Chelsea.
Hon ville desperat gärna få representera Adam Galloway.
Jag levererade Adam,
i gengäld bidrar hon med nästan 40 tusen per år till CWI.
Pengarna går till inverkansstudier, lobbyverksamhet, forskning.
WorldWell kan dra nytta av pengarna,
och vi kan dra nytta av din expertis.
Får jag tänka på det?
Naturligtvis. Vi behöver inte rusa in i nåt.
Jag växte upp här, inåt landet.
Biblar, grillfester och knäckta ryggar.
Allt blir liksom lite tjockare så här långt söderut.
Luften, blodet, även jag.
Jag försöker komma hit minst en gång i månaden.
Varje resa är en påminnelse om hur långt jag har nått.
Jag hatade Gaffney som barn, när jag inte hade nåt.
Men nu har jag börjat uppskatta det.
Det är inte så kvävande som det var,
utom när jag måste ta itu med nonsens
som får mig att vilja hänga mig.
Sväng vänster på Route 120.
- Hör inte på henne. Jag vet en bättre väg. - Ja, sir.
Vi har inte pengar, Frank. Bara domstolsräkningarna knäcker oss.
Vad sägs om en uppgörelse?
Jag ska titta på siffrorna.
- Vad ser det ut som, tycker du? - En persika.
Nej, jag menar, vad liknar det egentligen?
Som borgmästare säger jag en persika.
Som privatperson
säger jag att det ser ut som solen skiner där den inte borde göra det.
Det finns ett bättre sätt att hantera detta.
Jaså, Frank? Och vad är det?
Jag försöker inte starta ett gräl.
Du får det att låta som om jag gjort fel.
Du vet exakt vad du gör, Oren.
Du använder flickans död till din politiska fördel.
Det var du som kämpade mot mig
då persikoodlarna gnällde om att jag skulle riva det.
Det var du som tog deras pengar.
- Det är ett vattentorn. - Det är ogudaktigt.
- Oren... - Det är obestridligt.
Jag kämpade för att riva det, du kämpade för att ha kvar det.
Den flickans blod är på dina händer. Och jag vill ställa dig till svars för det.
Okej, vet du vad, Dick Peters går i pension den här mandatperioden.
Så det blir en öppen tävling i 4:e distriktet.
Jag kan väl hjälpa dig till platsen?
Jag är inte ute efter en affär, Frank.
Det är ingen affär, det är en möjlighet.
Jag klarar mig fint ändå.
Du föraktar mig, Oren,
men det vore stilfullt att bjuda dit oss på lite iste.
Vad gör du?
Du ska inte springa här.
Det är skamligt.
Har du ingen respekt?
Kriterierna är en början. De är föreslagna, inte mandat.
Vi samlar ett råd av experter som kommer att avgöra exakt...
Ingenstans här står det vilka experterna är, eller hur de ska väljas.
Presidenten väljer rådet.
- Med vilken tillsyn? - Vi vill ha åsikter om valet.
- Doug, hör med Linda. - Vi ringer henne nu.
Kan vi tala om friskolor nu?
- Det är hopplöst. - De måste vara med.
- Då får vi gå. - Samma gäller oss.
Låt oss inte hoppa till ultimatum.
Låt oss hitta sätt att minska icke-offentliga utgifter.
Okej. Ge mig ett par minuter att tänka.
Vi kan inte gå vidare utan att ta itu med detta.
Jag förstår, men detta är förslagets hörnsten.
Låt oss tala om det.
Ge mig fem minuter, Marty. Jag ringer.
Nej, nej...
Överväger vi en förlikning, måste vi kunna betala dem.
Men om vi erbjuder en förlikning, säger vi då inte...
Precis, vi medger att stan är ansvarig för flickans död.
Låt persikoodlarna hosta upp dem.
Snacka om rabalder det blir då.
Vill ni uppdatera mig?
Wayne och Travis vill gå till domstol.
Jag tror inte det är nån bra idé.
Vi kan inte hälla pengar i en förlikning när vi knappt har råd att driva stan.
Vad tror du, Jamie?
Vi borde oroa oss för odlarförbundet.
Antyds det att vi klandrar Peachoid,
- ställer de till ett jäkla liv... - Vem bryr sig?
- De måste ta det. - Låt honom prata.
Jag säger bara att vi behöver ha dem i åtanke.
Hon bröt mot lagen, det är allt. Inga sms medan man kör.
Ja, men allt juryn kommer att se
är en vacker 17-årig flicka som är död nu.
Inget illa menat, men du kom ju nu.
Vi har sysslat med detta i en vecka nu.
Och er lösning?
Tror du att du vet bättre än oss?
Jag försöker bara vara realistisk.
Frank, jag vet att du vill spela hjälte.
Men en princip står på spel här.
Låter vi oss utpressas, för en tonåring...
När Oren får en jury att gråta floder över den döda flickan,
Gaffney vänder näsan upp
för att ni inte kan betala sjusiffriga skadestånd,
när ni sparkas och jag förlorar mot Chase,
då kan ni tjafsa om principer
eftersom vi alla har så gott om tid.
Till dess bidrar du eller håller tyst, Travis.
Så här ska vi göra.
Gene, hur mycket kan vi få ihop till en förlikning?
- Cirka 150. - Det räcker.
Jamie, låt killarna gå till järnaffären,
bygga två skyltar och sätta dem 1,6 km bort vid sidorna av tornet.
Det ska stå: "Kör säkert. Inget sms:ande bakom ratten."
- Uppfattat. - Få upp dem tills imorgon.
Jag utfärdar tillstånd.
Och låt oss sluta belysa det på natten.
Odlarna kommer inte att gilla det.
Hur mycket kostar elen?
4100 dollar per månad. Cirka 50000 per år.
Herregud, det är kostnaderna för college...
Vi kan använda pengarna för att starta en stipendiefond i hennes namn.
Säg till odlarföreningen att om de vill belysa, får de betala det.
Jag ska gärna leverera meddelandet.
Gör en budget och en plan för att ta bort slutmuskeln.
Vad för nåt?
Han menar nödventilen.
Intressant, jag tänkte på den som en klitoris.
Men där nere. En klitoris är nog över...
- Men om du tänker dig en kvinna på mage... - Det räcker.
Jag vill ha det gjort.
Och, Gene, ge mig allt du har om vägbestämmelser.
För countyt, inte kommunen.
Minns du kraftledningsaffären från förra valet?
Javisst.
Låt oss se till att vi är solida där.
Ger den här mycket dyra middagen
mig åtminstone en kväll med fantastisk sex?
Det var gott, men kanske inte så gott...
Oralsex-gott?
En avrunkning, kanske. Inga löften.
Okej.
Peter, det är nåt jag måste berätta för dig.
På sistone har jag tänkt
att det vore bra att arbeta någon annanstans.
Så jag gjorde några intervjuer.
Och talmannens kontor erbjöd mig biträdande.
Peter?
Christina...
Jag tänkte bara att det kunde vara bra, om vi ska ha nån framtid.
Vi slutar vara chef och personal och blir ett riktigt par...
Vi är ett riktigt par.
Jag menar att vi inte måste dölja det, som på kontoret.
Det är en fin möjlighet. Talmannen.
Skulle du hata mig om jag tog jobbet?
Älskling, jag vill det du vill.
Jag kommer inte säga emot. Inte om du känner att du behöver göra detta.
- Verkligen? - Ja.
Och du har rätt. Det är en toppenchans.
När måste du ge dem besked?
Ingen tidsgräns. Jag behöver inte bestämma mig nu.
Men när du tar ett beslut, hjälp mig att hitta en ersättare.
- Och ge mig en förvarning. - Ja, naturligtvis.
Jag har inte ens bestämt om jag ska ta det.
Vi behöver inte prata igenom det nu. Jag ville bara ta upp det.
- Ska vi gå härifrån? - Ja.
Låt oss hitta föräldrarna.
- Stanna vid bilen. - En stor folksamling, sir.
Blir jag skjuten eller knivhuggen medan jag tröstar två sörjande föräldrar
blir jag en hjälte från och med nu till tidens ände.
Nu kastar vi tärningen.
Sir, jag kan inte låta er gå ensam bland alla de där människorna.
Tillåta mig?
Låt mig klargöra nåt, Meechum.
Du får aldrig tala om vad jag får och inte får göra.
De enda två ord jag vill höra från dig när jag ber dig om nåt
är "ja" och "sir".
- Är det förstått? - Ja, sir.
Bra. Vi kommer nog väl överens.
Mr och mrs Masters, Frank Underwood, er kongressledamot.
Jag beklagar verkligen förlusten.
- Jag kan inte föreställa mig... - Nej, det kan ni inte.
Ni har ingen aning.
- Förlåt. Jag menar inte att störa. Jag... - Men det gör ni.
Snälla, Dean.
Vadå? Det är väl hans fel?
Hur som helst, jag ville uttrycka mitt deltagande
och säga att om det är nåt ni...
Dean, tala inte med honom. Vi har rättsliga åtgärder på gång.
Jag vet vad mr Chase har sagt och tror...
Ingen bjöd hit er.
Ingen vill höra ert deltagande, eller era ursäkter.
Frank, snälla.
Ni borde inte behöva stå ut med detta nu.
Jag är ledsen.
Det gick ju bra.
Vänta lite. Pastorn!
Kongressledamoten.
Trevligt att ses igen. Om det ändå var under bättre omständigheter.
- Hemskt, eller hur? - Verkligen hemskt.
Detta är så omtänksamt, det du har ordnat här.
Det minsta vi kan göra.
Tillhör paret Masters din församling?
Ja. De kommer varje söndag.
Tror du att de kommer imorgon?
Jag skulle bli förvånad annars.
Skulle du kunna göra mig en tjänst?
Allt för dig, Frank.
- Den blå tandborsten är din, eller hur? - Ja, den blå.
- Peter? - Ja?
Var har du glödlamporna? Lampan i sovrummet är trasig.
I köket, under diskbänken.
Så här tror jag,
och jag önskar jag var mer storsint.
Jag är självisk, och jag inser att det mest handlar om mig,
men skit i det.
Jag måste säga det.
Snälla, ta inte det andra jobbet, Christina.
Det är så jag känner.
Jag är glad att du berättade det.
Friskolor äventyrar vår förmåga att organisera, vilket är skäl nog.
Men den större frågan är om man mäter deras framgång mot...
Friskolor skulle lyda under samma utvärderande normer som alla...
Äpplen och apelsiner, hur man än ser på det.
Man kan inte ta samma standarder för att jämföra.
Förespråkar du mer krävande kriterier
för friskolor än andra skolor?
Vår poäng är enkel, Frank.
Federala medel bör endast gå till offentliga fackliga skoldistrikt.
Vänta lite.
Ja, men vi har redan ökat icke-friskolemedlen med 10%.
Medlen till friskolor är försumbar.
Det är precedensfallen, Frank, inte antalet.
Vi har många precedensfall, Marty. Det är reformens natur.
Vissa kan vi acceptera, andra inte.
Låt oss inte distraheras av abstraktioner, utan ta detaljerna.
Corey, kan du informera oss?
Det är ett treuddigt grepp
för att avgöra hur stora medel en viss...
Saknat mig?
Kanske lite.
Hur länge har det gått, 15 timmar?
Inte ens nog för att märka att du är borta.
Säg det till Marty Spinella.
- Hur går det? - Det tar sig.
Långsamt. Smärtsamt.
Har vi alltid haft tulpaner på framsidan,
eller håller jag långsamt på att bli galen?
Jag planterade dem. Förra hösten.
Det gjorde du inte.
När jag var nere med dig för kampanjen.
Du har aldrig gjort trädgårdsarbete.
Inte sant. Jag har gjort det en dag i mitt liv.
Du var nere i Spartanburg för nån insamling.
Genes fru kom med en hink med lökar.
Plötsligt stod jag på knä i jorden,
bland maskarna och allt.
Jag kan inte ens föreställa mig det.
Inte jag heller, och jag var där.
Vad mer?
Avled mig från jättepersikor och döda tonåringar.
Vad mer...
Jag sprang idag, och en underlig...
Jag vet inte, en kvinna...
- Så intressant. - Vad är det?
68 timmar, 23 minuter, 11 sekunder.
Ett sms jag fick nu. Zoe Barnes.
Vem?
Reportern på The Herald som du träffade en kväll.
Hon. Jag minns. Ja, sluta, om du behöver ringa henne.
Nej, hon kan vänta. Jag pratar med min fru.
Det är okej. Jag ska ändå lägga mig snart. Ses vi imorgon?
Jag hoppas det. Önska mig lycka till.
Bonsoir, ma petite Peachoid.
Så äckligt.
- God natt. - God natt.
Ja, det är okej, Corey. Marty?
Jag hade lite att förklara. Här är vårt problem.
Förklara?
...sedan vi hördes av sist...
Var är du?
Vad gör du?
Vad står på tur nu?
Berätta.
S Carolina. Distriktsärende.
Kan du prata?
Inte nu. Mitt uppe i nåt.
Vad kan vara viktigare än jag?
Du är ohejdbar.
Ohejdbar... Du har inte sett mig starta än.
Jag kan inte ens föreställa mig det.
Det kan du nog.
Det har du SÄKERT gjort.
Se STARTEN imorgon. Puss.
Frank? Frank, är du kvar?
Jag är här, Marty.
Vi kan snacka mycket om friskolor,
men här är vad jag föreslår...
I din profil går du i detalj in på
ZOE BARNES INTERVJU
den sexism Durant stötte på tidigt i sin karriär.
Precis. När hon valdes, var senaten fortfarande en herrklubb.
Journalistiken brukade också vara så för inte så länge sen.
Jag har haft tur.
Jag har haft många banbrytare före mig.
Som min kollega Janine Skorsky,
den första kvinnan på The Herald som blev politisk chefskorrespondent.
Det var bara fem år sedan.
Har de banbrytarna gjort att du har kunnat stiga så snabbt?
Du har flyttat från citysidorna till söndagens förstasida.
Ja, jag vet inte om det hade varit möjligt
om inte Janine hade banat väg.
Betyder det att The Herald inte är särskilt progressiv?
Jag tycker det.
Tom är väldigt öppen.
Han är skälet till att Janine befordrades.
Alltså Tom Hammerschmidt, chefredaktören.
- Ja, vi kallar faktiskt honom "The Hammer". - "Hammer"? Varför?
För att han är hård.
Hur hård?
Tom har mycket hög standard.
Jag älskar honom.
En bra mentor.
Det kan vara frustrerande ibland.
Han tvingar en att dubbel- och trippelkolla saker.
Man vill få ut nyheten när man har den,
och han tvingar en skriva tills det är perfekt, men det gör The Herald till det den är.
Fungerar det arbetssättet i en Internet-tidsålder?
Våra läsare tycker det.
Ni har en minskande läsekrets.
Jag klandrar inte Tom för det. Det är väl den tid vi lever i, eller hur?
Ska tidningar anpassa sig till den tid vi lever i?
Det är inte att tidningen inte anpassar sig.
Vi finns på nätet.
Sker kanske inte anpassningen tillräckligt snabbt?
Jag skulle inte säga emot det.
Vi kan göra mer.
Vi har en speciell gäst hos oss idag.
Han bad om möjligheten att få säga några ord till oss idag.
Vår egen kongressledamot, Frank Underwood.
- God morgon. - God morgon.
Tack, pastorn. Och tack till kören för den vackra lovsången.
Jag vill den här morgonen få läsa ur...
Nej.
Vet ni vad ingen vill tala om?
Hat.
Jag vet allt om hat.
Det börjar i magen. Långt här inne.
Det rör om. Sen stiger det upp.
Hatet stiger, snabbt och vulkaniskt.
Det bryter ut, och känns hett.
Ögonen vidgas av glöden.
Man biter ihop tänderna så hårt att man tror de ska splittras.
Jag hatar dig, Gud.
Jag hatar dig!
Säg inte att ni inte har sagt så. Det vet jag.
Det har vi alla.
Om vi har känt en förkrossande förlust.
Det finns två föräldrar med oss idag som känner den smärtan.
Den mest fruktansvärda smärtan av alla, att förlora ett barn i förtid.
Om Dean och Leanne skulle ställa sig upp nu
och skrika ut de hemska hatiska orden, kunde vi klandra dem då?
Inte jag.
Jag kan förstå deras hat. Begripa det.
Men Guds hänsynslöshet, hans grymhet
kan jag inte ens föreställa...
Min far dog av en hjärtattack när han var 43 år.
Och när han dog, såg jag upp mot Gud, och jag sa de orden.
För min far var så ung, så full av liv, så full av drömmar.
Varför skulle Gud ta honom ifrån oss?
Ärligt talat kände jag inte honom, eller hans drömmar.
Han var tyst, försynt, nästan osynlig.
Min mamma värderade inte honom högt. Mormor hatade honom.
Han skrapade inte ens på ytan av livet.
Kanske var det bäst att han dog så ung, han tog mest bara upp plats.
Men det blir väl inget kraftfullt lovtal?
Jag grät. Jag skrek: "Varför, Gud?
"Hur kan jag inte hata dig när du stjäl från mig
"den person jag älskar och beundrar mest i hela världen?
"Jag förstår inte det, och jag hatar dig för det."
Bibeln säger i Ordspråksboken:
"Förtrösta på Herren av hela ditt hjärta
"och förlita dig inte på ditt förstånd.
"Förlita dig inte på ditt förstånd."
Gud säger till oss att lita på honom.
Att älska honom trots vår egen okunnighet.
För vad är tro om inte att uthärda när vi prövas som mest?
Vi kommer aldrig att förstå varför Gud tog Jessica
eller min far, eller någon.
Gud ger oss kanske inga svar, men han har gett oss förmågan att älska.
Vårt jobb är att älska honom utan att ifrågasätta hans planer.
Så jag ber till dig, käre Herre.
Jag ber dig att stärka vår kärlek till dig
och att omfamna Dean och Leanne med värmen från din kärlek, i gengäld.
Och jag ber att du hjälper oss att avvärja hat,
så att vi kan förlita oss på dig med hela vårt hjärta,
och inte på vårt eget förstånd.
Amen.
Ditt jobb är att rapportera nyheter, inte vara nyheter.
- Jag gjorde PR för tidningen. - Nej, för Zoe Barnes.
Handlar det om att jag sa att vi kallar dig "Hammer"?
- Blev du upprörd, så förlåt. - Du missar poängen.
Jag vill inte att du pratar om nåt som sker här.
Inte smeknamn, inte hur progressiva vi är, inte om vi anpassar oss till Internet.
Alla tankar du har om tidningen håller du för dig själv,
eller tar upp dem med mig.
Du är inte med i rikstäckande tv och...
Förlåt, jag försökte inte...
Avbryt inte när jag pratar.
Du kan tala till mig som en vuxen, Tom.
Du måste inte läxa upp mig som en liten tös.
Du har inte förtjänat rätten att behandlas som en vuxen.
Tror du några förstasidenotiser och lite tid på TV
gör dig till nästa Judy Miller?
Du har en lång väg att gå. Var inte så arrogant.
Okej, så du anser att när en kvinna vill behandlas med respekt, är det arrogans?
Anklagar du mig för sexism?
Jag gör bara en observation.
Ingen TV på en månad.
- Vadå? - Du hörde. Inga intervjuer.
- Så orättvist. - Vill du ha ingen TV, på obestämd tid?
Vi är färdiga. Du kan gå nu.
Hallå?
Gillian, det är Claire Underwood. Kan jag komma upp?
Har du varit hos någon läkare?
Giardia är inte så hemskt. Det går över om nån vecka.
- Du har ingen sjukförsäkring, va? - Nej.
Jag bokar en tid åt dig hos min privatläkare imorgon.
Medicin hjälper inte så mycket. Man får låta det ha sin gång.
Då gör vi det under överinseende.
- Jag accepterar inget nej. - Claire...
Jag släpar dig till sjukhuset själv om jag måste.
Du ska till läkaren. Ingen diskussion.
Tack.
De är på väg att gå. De lyssnar inte på mig.
- Båda fackföreningarna? - Ja.
Ge mig Marty.
Vänta. Marty.
Ja. Är det Frank?
Det här fungerar inte, Frank.
Marty, du måste hålla kvar dem i rummet.
De tappade tålamodet. De är upprörda över att du inte är där.
- Jag kommer i eftermiddag. - Nej. Det är för sent.
Säg att jag kommer ner om stöd till friskolor.
De är ändå arga, över prestandanormerna.
Vi är inte ens halvvägs genom detta. Det är så mycket de...
Säg att jag ändrar mig om normerna. Femårsintervaller.
Du borde säga det till dem.
Du, här vid bordet.
Jag vet det. Jag gör så gott jag kan, Marty.
Jag kan inte vara på två ställen samtidigt.
Jag lovar, om du håller kvar dem
tar vi oss igenom svackan när jag är tillbaka.
Marty, du är deras lobbyist. Du vet vad som är bäst för dem.
Rädda dem från sig själva.
Okej. Jag ser vad jag kan göra.
Det är Stamper.
Släpp inte Spinella ur sikte.
Lås de förbannade dörrarna om du måste.
Absolut.
Då så.
Du är ju upptagen, hoppas vi inte uppehåller dig...
Nej, nej. Jag har all tid i världen.
De är med skinka och de är med kalkon. Det finns potatissallad.
Ska vi be en bordsbön?
Nådiga, kärleksfulla Gud...
- Har du haft det förut? - Det här är tredje gången.
Jag är van vid det nu.
Ja, inte van vid det, men hellre än malaria.
Har du haft malaria?
I Zimbabwe. Det slog ut mig i en månad.
Du gör många uppoffringar.
Jag ser det inte som en uppoffring.
Du nekade en sexsiffrig lön på Google för en egen ideell verksamhet.
Folk får inte malaria i Palo Alto.
Du gör din forskning.
När det är nån jag bryr mig om.
Claire, jag tackade nej för att jag skulle ha hatat mig själv.
Det var mycket pengar, men för vad?
Så att de kunde fylla sin mångfaldskvot
med en asiatisk tjej med en Stanford-examen?
Inte vilken asiatisk tjej som helst. En toppstudent.
Låt mig erbjuda dig vad Google inte kunde.
Jag vet hur det är att vara kapabel och vacker och ambitiös,
och hamna på såna som Sergeys och Larrys listor över
sånt som ser bra ut att ha i hyllan.
Jag försöker inte förvärva dig.
Jag ser en kvinna som jag beundrar, vilket inte händer ofta.
Jag vill göra saker möjliga för dig. Bana väg för dig.
Så att du kan uppnå vad du vill uppnå, på dina egna villkor.
Tack för teet.
Jag skickar en bil som tar dig till läkaren imorgon.
När du är på fötterna igen,
kan vi kanske komma fram till nåt?
Ja, jag tror att vi kan det.
Det är hon på sin skolbal.
Så vacker.
Här är hon i sin skoljacka.
Hon kom in i universitetslaget första året.
Jag minns den dagen hon fick veta det.
Tränaren ringde, och Jessie började hoppa upp och ner:
"Mamma, gissa vad?"
Jag är ledsen.
Var inte det. Det gör inget.
Varför gör vi det här?
Ärligt talat. Vad har vi att vinna på att dra upp allt det här?
Att minnas de fina sakerna hjälper ibland.
Inte när det får min fru att gråta.
Tack för vad du sa i kyrkan, men det gör inte oss nåt gott.
Inte det här heller.
Vad kan jag göra för att hjälpa då?
Du kan inte göra någonting.
Hon är borta.
Du har rätt. Jag kan inte ändra på det.
Men jag kan se till att stan ger er en ganska stor betalning.
Ska stan köpa sig fri?
Nej, hjälpa er att undvika årslånga domstolsstrider.
Jessica skulle väl gå på Furman, stämmer det?
- Med ett volleyboll-stipendium? - Ja, fullt stipendium.
Jag talade med universitetets rektor idag,
och vi vill skapa ett nytt stipendium i er dotters namn.
Om ni vill det. Det är helt upp till er.
Men framför allt måste vi se till att detta aldrig händer igen.
Vi sätter upp säkerhetsskyltar,
stoppar tornets kvällsbelysning, sätter upp skyddsräcken...
Det skulle ni ha gjort innan hon körde av vägen.
Vill du att jag avgår, mr Masters?
Säg bara till.
Om det ger dig nån tillfredsställelse.
Jag frågade pastorn en gång:
"Vad ska vi göra, med så mycket meningslös smärta?"
Han sa:
"Vad annat kan vi göra
"än att ta det som verkar meningslöst
"och försöka göra nåt meningsfullt av det?"
Han har rätt.
Det är så Gud verkar, genom oss.
Kommer ni att låta mig arbeta för er?
Vad ni måste förstå om mitt folk
är att de är ett ädelt folk.
Ödmjukhet är deras form av stolthet. Det är deras styrka. Det är deras svaghet.
Och om ni kan förödmjuka er inför dem,
gör de allt ni ber dem om.
Berätta mer om stipendiet.
Hej.
- Hej. - Vad gör du?
- Jobbar. - På vad?
BRAC Commission-grejer. Jag ligger efter med det.
Det är söndag.
Och?
Du brukar inte jobba på helgerna.
Men nu gör jag det.
Det finns kaffe i köket om du vill ha.
Peter?
Peter.
Om jag beslutar mig för att stanna, är det för att jag vill,
inte för att du vill det.
Jag förstår.
Vilket utkast läser du av det skriftliga vittnesmålet?
Det du skickade ut i torsdags.
Jag ändrade det på fredagen. Får jag visa dig?
Jag tänkte vi kunde börja med ärendenummer
och gå till ekonomiska multiplikatorer sen, istället för tvärtom.
Vad tror du?
Låt oss se hur det ser ut.
Tänk dig detta, en 17-årig flicka färdas i 95 km/h,
snurrar runt utom kontroll, ingen trafik, hon slår emot ett räcke
men har hon bilbälte, vilket hon hade,
och hennes bil inte rullar runt tre gånger nerför ett brant dike,
vilket den gjorde, skulle den unga kvinnan fortfarande leva.
Men vet du vad?
Countyts administratör hade inte byggt några skyddsräcken,
så nu är hon död.
Vi kollade upp förordningarna. Skyddsräcken står under countyts tillsyn.
Försöker du vända detta mot mig?
- Det är inte allt, Oren. - Ditt servitut.
Vartannat år vill Piedmont Electric
dra kraftledningar genom Gaffney.
Rutten går rakt igenom din trädgård.
Gene och jag motstår dem alltid, men i år, om de ansöker igen?
Expropriationsrätt.
Det skulle vara synd att behöva riva detta vackra hem.
Fan ta dig, Frank.
Du kan inte agera som om du ägde detta.
Men jag kan ju det.
Vi gjorde precis det.
Jag har vunnit det här distriktet 11 gånger.
Är det bara tur, och ett fast handslag?
Jag ska säga dig nåt. Jag är inte hämndlysten.
Jag vill inte att nån ska förlora om alla kan vinna.
Så jag ska hjälpa dig bli vald i fjärde. Du får behålla huset. Jag behåller femte.
Vi lägger Peachoid bakom oss. Och alla är glada. Vad sägs?
Det är okej. Du kan fundera.
Jag är säker på att du gör rätt.
Och jag ser fram emot att ha dig i kongressen, Oren.
Det är alltid bra att ha vänner på andra sidan av korridoren.
Jag har blivit erbjuden en plats på Nightline.
Vill du ha mitt råd?
Jag vill inte, jag behöver det.
Blunda.
Okej.
Klockan är 23.25.
Nightline ska precis börja. Miljontals människor tittar.
Var är du? Hemma?
Nej.
- I tv-studion? - Ja.
Och vad ser du?
Jag ser ljus. Jag ser en kamera.
Och den lilla röda pricken tänds. Säg vad du hör.
Jag hör min röst.
Och miljontals människor, vad hör de?
Min röst.
- Och vad ser de? - Mitt ansikte.
Så du behöver inte mitt råd.
Hammerschmidt kommer flippa.
Du vill inte arbeta där du inte är villig att få sparken, Zoe.
Att trampa vatten är som att drunkna för såna som du och jag.
- Lycka till. Jag kommer att titta. - Vänta.
- Ja? - När kommer du tillbaka?
När jag kommer tillbaka, kommer du att märka det.
- Hej, Nancy. - Välkommen tillbaka, sir.
Linda Vasquez ringde.
Säg att jag ringer med en uppdatering.
- Nåväl. - Sir,
behöver ni nåt tar Kyle hand om det.
Nej. Gå hem.
- Du skötte dig bra i helgen. - Tack, sir.
Innan du går hem, kan du göra mig en tjänst?
Kan du köra förbi mitt hus och se till att Claire får dem?
Ja, sir.
Och tack, sir, för att ni har sånt tålamod.
Okej.
Översättning: Marie Irene Åkerlund