Och jag känner mig
Känner mig bra
Ägaren kommer nästa vecka. Om nån svartjobbar får jag problem.
Kan jag byta några skift med Benito?
Ni kan reda ut det mellan er.
Välkommen till Caracas. Klockan är 15.20...
Vi har ljugit under lång tid.
Naturligtvis.
Vad tror du att väljarna skulle säga om vi började tala sanning?
Inte för dem.
För varandra.
Vad menar du?
Strunt i det.
Nej. Hur ljuger vi för varandra?
-Det gör vi inte. -Du sa ju det.
Vi har påbörjat inflygningen mot Des Moines.
Vänligen sätt er ner och spänn fast säkerhetsbältet.
Bör vi prata?
Nej, jag borde inte ha sagt nåt.
Var är hon?
Berätta var hon är.
Jag vet inte.
-Vet du inte? -Nej.
Herregud!
Jag frågar inte en gång till.
-Min dator. -Jag kollade den.
-Den är låst. -Jag ger dig koden.
-Har du inget mer? -Det är allt jag har.
-Hur aktuellt är det här? -Hon är där. Jag lovar.
Jag hittade dig en gång. Jag kan hitta dig igen.
Om informationen är felaktig, så dör du.
Om du kontaktar henne, så dör du.
Frank Underwood är en farlig man.
Makt i händerna på dem som är ohederliga,
saknar moralisk kompass.
Och utan moralisk kompass löper makten amok.
Heather Dunbar kan ifrågasätta min makes val.
Hon kan kritisera hans beslut.
Men att kasta en skugga över hans karaktär tyder på desperation.
Om han ljuger om en amerikansk soldats död,
vad ljuger han mer om?
FLER BEVIS - NAVY SEALS INBLANDADE I JORDANDALEN
Vi vet att han ljög om att inte kandidera 2016.
Folket i Iowa vet bättre. De ser samma man som jag ser:
en stark, beslutsam ledare, som inte alltid gör det populära,
men han gör alltid det rätta.
Beslutet ni tar nästa tisdag får ni leva med i åratal.
I tre årtionden har jag stått vid min makes sida.
För jag vet att han står upp för människor som ni.
Ni har makten att välja.
Välj framsteg framför småaktighet.
Ni har makten, inte han.
Välj en president, inte en bedragare.
Mina damer och herrar, min make, president Frank Underwood.
Tack! Tack ska ni ha.
Jag ska ge er ett bra skäl
till varför Heather Dunbar inte har en chans på tisdag.
Hon har inte Claire Underwood vid sin sida.
Jag vill ägna några minuter åt att prata om framtiden
som vi ska bygga tillsammans.
Och jag säger "tillsammans", för jag klarar det inte själv.
Jag behöver er hjälp.
Möt mig på baksidan.
-Har du dem? -Ja. Och du?
Cassie Lockhart.
Socialförsäkringskort, körkort, födelseattest.
Allt är okej.
Varför "Cassie"? Det är inte ens ett riktigt namn.
Det kunde vara smeknamn för Cassandra.
-Men som officiellt namn? -Beloppet stämmer.
Cassie, du kan få tillbaka hundra.
Jag har bilen där borta.
Behåll dem.
Du fick rejäl rabatt. Visa lite tacksamhet.
Gå hem till din fru...och dina barn.
Jag vill att du knullar mig, Francis.
-Jag jobbar. -Håll käften.
Vad håller du på med?
Jag vill att du ska vara hårdhänt.
-Ta mig. -Claire.
-Hör på nu. -Gör det. Nu!
-Är det så här du vill ha det? -Ja.
-Vill du ha hårda tag?
Jag vill att du ska titta på mig.
Titta på mig medan du gör det.
Det var väl det jag trodde.
Jag vill ha ett rum åt första damen.
Ja, nu direkt.
Åk tillbaka till Washington i morgon bitti.
Förlåt att jag är sen. Jag jobbade extra i butiken igår.
-Ingen fara. -Jag jobbar ikapp.
Ungefär 32 000 mil.
Inget att titta på...men den går bra.
-Hur mycket? -1 200 dollar.
Jag har inga papper, så du köper egentligen reservdelar.
Är den tankad?
Ja, du kan köra iväg direkt.
-Du behöver nummerplåtar. -Det har jag.
-Är kontanter okej? -Det är det enda vi tar.
Underwood! Underwood! Underwood!
Ja, jag är redo.
Mina damer och herrar, USA:s president Frank Underwood!
Tack! Tack ska ni ha.
Det känns bra att vara tillbaka i Iowa City!
Claire kunde inte komma, men hon vill att ni ska veta
att hon är stor Hawkeyes-anhängare.
Här, på ett av landets främsta allmänna universitet,
vill jag prata med er om Heather Dunbars förkärlek för...
BLEKMEDEL
ACETON
-Kan du jobba extra igen i morgon? -Ja, inga problem.
-Okej, god natt. -Detsamma.
Hej, jag heter Cassie Lockhart.
Hej. Cassie. Hej.
Cassie. C-A-S-S-I-E.
Lockhart. L-O-C-K-H-A-R-T.
21 april... Ett ögonblick!
Jag har pengarna till hyran...
Nej, nej. Jag har goda nyheter.
Bianca har fått uppehållstillstånd.
Wow! Det är fantastiskt!
Hon hälsar och tackar för all hjälp med formulären.
-Ingen fara. -Vi firar.
Maria fick en flaska på sitt torsdagsjobb.
Jag fick den till jul.
Inte illa.
Hon har släkt i Houston.
De ska hjälpa henne att komma in på en skola.
Jag är så glad för hennes skull.
Och du, då? Du kan inte stanna här för evigt.
När jag har sparat ihop tillräckligt vill jag skaffa bil.
Och nånstans att bo.
Här i Santa?
Norrut, tror jag. I skogen nånstans. Jag saknar träden och regnet.
Nåt lugnt ställe.
Nåt nytt.
Ja.
Du är en smart tjej, Lisa. Du kommer nog att få allt du vill ha.
Om Bianca klarar det, så gör du det.
Skål för Bianca! Och hennes nya liv.
-Salud! -Salud!
Sir? Tror ni att hon kan delta i morgon?
-Pressen börjar undra. -Om vi vinner verkar det konstigt
om hon inte står vid er sida under segertalet.
Och ännu konstigare om ni förlorar.
Om jag förlorar,
är första damens frånvaro det minsta av våra problem.
Jag ska ut och springa. Ordnar ni bevakningen?
-Ma'am, om ni springer kan det... -Kan det vadå?
Jag beklagar, ma'am. Jag ordnar det direkt.
-Nej, om det är ett problem, så berätta. -Det visar tydligt att ni inte är i Iowa.
Där borta, tack.
FÖRSTA DAMEN FRÅNVARANDE
Tyst!
Hjälp! Hjälp!
Ska jag söva ner dig igen?
Öppna munnen. Öppna.
Jag tänker inte skrika.
Minsta ljud eller rörelse så...
-Vadå? -Nej.
Jag skriker inte.
Nataly sätter bollen på 44:e...
Jesus knackar på...
Mindre än 24 timmar före nomineringsmötet i Iowa
har republikanerna ett brett fält, utan nån tydlig vinnare.
För demokraterna har president Underwood fått ett litet försprång i opinionen.
En ökning som många experter tillskriver
Claire Underwoods framträdande nyligen i...
Enligt opinionsundersökningarna är det ett dött lopp
med båda kandidaterna på ungefär 45 procent.
Det innebär att en av tio av de troliga väljarna
inte kommer att bestämma sig förrän i morgon kväll.
Mrs Underwood, presidenten är på telefon.
President Underwood ägnade sista dagen av kampanjen åt
att avsluta sin resa genom Iowas 99 distrikt.
-Hallå. -Hör på.
Vad som än händer i morgon, så vill jag ha dig vid min sida.
Är du med på det?
Claire?
Jag flyger dit i morgon bitti.
Nej, det räcker om du kommer på eftermiddagen.
Du behöver inte delta i nåt...
Var bara där med mig när jag håller mitt tal.
-Jag sa ja. -Tack.
Ingen fara.
Igår kväll...
Inte nu. Vi ses i morgon.
-Okej. God natt. -God natt.
Jag är ledsen för det jag gjorde.
-Jag önskar att jag kunde göra det ogjort. -Jag sa åt dig att vara tyst.
Jag trodde att jag hade dödat dig.
När jag hörde att du var vid liv, kände jag mig lättad.
-Det tvivlar jag på. -Jag menar det.
Jag bad för dig.
Det låter väl konstigt, men det är sant.
Jag mådde så dåligt. Du förtjänade inte det jag gjorde.
Inget av det där förändrar nåt.
Vart ska vi?
Spelar ingen roll.
Dröjer det länge? Jag måste kissa.
Du kan kissa där bak.
Det vill du inte - lukten...
Då får du hålla dig.
-Det gör ont. -Synd för dig...
Okej då, jag gör det.
Mrs Underwood.
Sätt dig.
Tack för att du kom.
Jag beklagar hur det blev. Det är tråkigt.
Det är säkert jobbigt för dig, efter allt arbete du har lagt ner.
Är det så här det fungerar?
Han stoppar boken. Ni mildrar besvikelsen.
Nej, det är inte det.
Francis vet inte ens att jag bad dig komma.
Varför bad ni mig komma?
För att jag undrade om... vi kunde vara uppriktiga.
Om du går med på det.
-Om vad då? -New Hampshire.
Lät du mig svimma medvetet den dagen?
När jag gav blod.
Jag lät er prata. Jag visste inte att ni skulle svimma.
Du märkte inget?
Ni hade saker som ni ville säga.
Och vad sa jag...innan jag svimmade?
Var det nåt mer än det du skrev?
Minns ni inte?
En del. Men inte allt.
Jag frågar för min skull. Jag behöver veta.
Hat.
För hur mycket ni och Frank behöver varandra.
Använde jag det ordet? Hat?
Ja.
Och under alla tillfällen...
...du tillbringade med Francis och mig, så...
Såg du oss som jämlikar?
Jag fick sparken, mrs Underwood. Jag är inte anställd längre.
Francis och jag är så mycket mer än det du skrev.
Kanske, men jag fick aldrig chans att fråga.
Fråga, då. Vad du vill.
Varför är ni inte med honom? I Iowa?
Jag åker dit i morgon.
Där ser ni.
Jag ställer en fråga och ingen av er besvarar den.
Det är tröttsamt att hela tiden svinga en slägga mot fasaden
för att bara få en skymt genom sprickorna.
Berätta vad du ser.
Nån som är vilse.
Men jag vet inte.
Det kanske är lika bra.
Jag fantiserar hellre om vem ni kan vara än vem ni verkligen är.
Lycka till, Claire.
Alla enkla tankar
Alla vackra drömmar
Delar utrymme
Med min arbetsdag, arbetsdag
Men det är de små sakerna
Små sakerna
Inte förväntningar
Som gör livet värt att leva
Värt att leva
Det räcker.
-Det lugnar mig. -Sjung det tyst.
Hur ska du kunna leva med dig själv?
Vad är poängen?
Jag kan inte skada dig.
Ingen lär hitta mig eller veta vem jag är. Jag kommer aldrig att säga nåt.
Tyst.
Om du vill straffa mig, så behövs det inte.
En del av det jag tvingats göra skulle jag inte önska nån.
Tyst, sa jag.
Vad visar de interna undersökningarna?
Det är jämnt. Det skiljer mindre än en halv procent.
-Hon eller jag? -Spelar ingen roll.
Felmarginalen är 4,5.
Tätpositionen har ändrats fyra-fem gånger. Det avgörs av deltagandet.
-Sir? -Ja, jag är strax klar.
Får jag tala med er i enrum?
-Ja. Tack. -Jag väntar utanför.
Jag hörde just att mrs Underwood har skjutit upp flyget.
-Va? Varför? -Jag vet inte, sir.
Och chefen för hennes bevakning...
Han nämnde att Tom Yates besökte residenset igår.
-Säg att jag kommer om några minuter. -Ja, sir.
Det här är Claire. Lämna ett meddelande.
Det är jag. Kan du ringa när du får meddelandet?
Om du andas in djupt, så blir du medvetslös direkt.
-Då känner du ingenting. -Doug, snälla.
Hjälp!
Ingen hör dig. Lägg dig ner, Rachel.
Kolla, Rachel finns inte!
Det där är jag nu.
Jag vet att du inte vill göra det här.
Du kunde ha gjort det på parkeringen igår kväll,
men du lät mig leva!
Jag vet att det här inte är du.
Snälla. Låt mig gå.
Snälla.
Doug. Snälla. Snälla, låt mig gå.
Snälla! Doug! Snälla!
Presidenten är på telefon igen.
Sa du att jag inte mår bra?
Ja, ma'am. Han vill ändå prata med er.
Säg att jag sover.
Jag sover. Säg det.
Ja, ma'am.
Här.
Jag vet inte varför du flydde den där natten.
Jag försökte bara skydda dig.
Jag var rädd. Jag tänkte inte.
Jag är ledsen.
Jag vet att du har ett gott hjärta.
Det säger du bara för att jag ska släppa dig.
Titta på mig.
Titta på mig, Doug.
Du behöver inte döda Rachel. Hon är redan död.
Hon dog där i skogen, och det är bättre så.
Hon hade inget bra liv.
Men...om du gör det här så dödar du inte Rachel, utan Cassie.
Och...
Allt Cassie Lockhart vill är att komma långt härifrån.
Till en plats där ingen hittar henne.
Hon gillar att gå på bio.
Det spelar ingen roll vilken film det är, men hon gillar lukten av popcorn.
Hon vill ha en hund.
En svart labrador.
Och en stor säng.
Massor av filtar att svepa in sig i. Hon kräver inte mycket.
Hon vill bara vara osynlig.
Titta på mig.
Jag heter Cassie Lockhart.
Fötterna.
Händerna.
Kom igen.
Res på dig.
Lite vatten.
Det finns en stad tre mil åt det hållet.
Först vill jag gratulera president Underwood
till hans seger här i kväll.
Det var ett jämnt lopp och han tog hem vinsten.
-Bu! -Nej. Nej!
Vi är inga dåliga förlorare.
Sanningen är att vi inte har förlorat.
Det här är bara början!
Jag vill tacka alla medarbetare och frivilliga
som har arbetat så hårt de senaste månaderna.
Vi bör åka.
Jag försöker nå Claire en gång till för att se om hon kommer.
Det tar tre timmar, även om hon skulle åka nu.
Folket väntar.
Vi kan inte missa bästa sändningstid.
Ett tal klockan ett på natten gör att vi tappar tittare.
Mina barn och min käre make...
Bra. Vi åker.
Hur klarar ni scenen om hon inte är med?
Jag behöver ingen scen.
Tack för att ni kom.
Tack så mycket. Tack.
Iowa har sagt sitt.
Och de har sagt det så högt att jag inte behöver nån mikrofon.
Jag ville komma hit till kampanjhögkvarteret i Des Moines,
inte till nån tjusig balsal på hotell som ni vet vem...
Och jag säger till er alla som jobbat dag och natt
för vår kampanj, i vartenda hörn av delstaten...
Det är tack vare er som vi lyckades i kväll!
Ni undrar säkert var Claire är.
En del av er vet säkert att hon har mått lite dåligt.
Hon är från Texas.
Hon är inte van vid vintrarna här i Iowa.
Men hon är på bättringsvägen och jag flyger till Washington i kväll,
så att hon och jag kan kliva på ett plan i morgon
och flyga till New Hampshire, där vi också ska vinna!
UNDERWOOD VINNER I IOWA
Claire.
De sa att du var här nere.
Jag behövde fundera.
Jag hoppas att du har gjort det.
Och att det som grumlade ditt omdöme är borta.
För jag fick just hålla mitt segertal...ensam.
På ett eller annat sätt så behövs du på planet med mig i morgon.
Nej. Skrivbordet.
Vänstra lådan.
Har du kvar den här?
Ja.
Det kändes fel att slänga den, av nån anledning.
När jag sa att vi ljög, så menade jag...
Under alla dessa år trodde jag att vi hade en gemensam plan.
Men det blev inte som jag trodde.
Som jag intalade mig att det skulle bli - som det Thomas skrev.
-Att vi är två jämlika parter. -Det är vi.
Tycker du verkligen det?
Vi har förtjänat det här tillsammans.
Jag sa det första gången jag kom in hit som president.
Det är ditt ämbetsrum. Inte mitt.
Jag har inte tagit ett enda stort beslut utan att be om din åsikt först.
Men det är just det: Du tar besluten.
Allt jag vill ha, som FN...
Det gjorde mig sjuk, Francis. Jag mådde illa.
Varför? För att du fick avgå?
Nej, för att jag var tvungen att be om din hjälp från början.
För att jag inte kunde bli bekräftad på egen hand.
Och vad är så fel med att be om min hjälp när du behöver den?
Det faktum att jag behöver den.
Jag hatar den känslan. Det är inte jag.
Jag känner inte igen mig själv i spegeln.
Jag gör saker...som på hotellet i Iowa.
Jag kan inte ens prata om det med dig.
I stället vill du att jag ska behandla dig som ett djur.
Det är det vi är när vi skalar av allt annat.
-Det kan jag förstå! -Nej, det var vansinne.
-Att be mig ta dig på det viset. -Och du kunde inte ens ge mig det.
Om du vill ha en man som bevisar sin manlighet på det sättet,
då borde du ha stannat i Dallas med din mor
och gift dig med skolbalens kung.
-Jag hade i alla fall vetat var jag står. -Du kan inte både ha kakan och äta den.
Du vill ha en jämlik partner när det passar dig.
Du vill ha en man som bestämmer när det passar dig.
Ska jag läsa dina tankar för att veta vilket som gäller?
Var inte så självisk. Du är bättre än så.
-Jag är inte självisk. -Jo, det är du.
Vi är mitt i en valrörelse, och titta på oss.
Det är just det: Titta på oss, Francis.
Vi brukade göra varandra starkare.
Jag trodde i alla fall det, men det var en lögn.
Vi gjorde dig starkare.
Nu är jag bara svag och ynklig, och jag står inte ut med det längre.
Okej. Vad är det du vill?
Vad är alternativet?
Berätta för mig, Claire, för jag förstår inte.
Allt jag hör är att det här inte räcker.
Att Vita huset inte räcker.
Att vara första dam inte räcker.
-Inget räcker till! -Nej.
Det är du som inte räcker till.
När vi förlorar...på grund av dig...
...återstår ingenting.
Ingen plan. Ingen framtid.
Vi kommer att vara föredettingar.
Så du vill bli nånting?
Här är den brutala jävla sanningen:
Du kan hata mig, du kan vara äcklad, du kan känna det du vill känna,
för jag bryr mig inte längre.
Men utan mig är du ingenting.
Du har rätt. Ämbetsrummet har en stol.
Och det har du vetat om ända sen första början.
Om du inte står ut med det,
då är jag en idiot som gifte mig med dig.
Men jag har inte tid att vara en idiot.
Jag måste styra landet och vinna nomineringen.
Jag sköter mitt jobb.
Doug sköter sitt jobb.
Det är på tiden att du sköter ditt.
Vill du att jag ska bestämma? Okej, då gör jag det.
Du kliver ombord på planet i morgon. Du följer med till New Hampshire.
Du ler, skakar hand med folk och pussar småbarn.
Och du står vid min sida på scenen.
Och agerar första dam!
Du gör allt det.
Jag struntar i om du spyr på din egen tid.
Vi åker om 20 minuter, sir.
Tack. Kan du se till att första damen är redo.
Ja, sir.
Så...
Är du okej?
Jag är redo, sir.
Ja?
Ma'am, presidenten ville att jag skulle kolla att ni är redo.
Ma'am?
Francis.
Jag åker inte till New Hampshire.
Jo, det gör du. Vi ses i bilen.
Jag lämnar dig.
Claire.