For jeg har det bra
Eieren kommer i neste uke. Jeg får kjeft hvis noen jobber svart.
-Kan jeg bytte dobbeltvakter med Benito? -Dere ordner det.
Velkommen til Caracas. Klokka er 15.2--
-Vi har løyet veldig lenge. -Klart det.
Tenk hva velgerne ville tro hvis vi begynte å si sannheten.
Ikke for dem. For hverandre.
Hva mener du?
Glem det.
Hvordan har vi løyet?
-Vi har ikke det. -Du sa jo det.
Vi har begynt innflygingen til Des Moines.
Vennligst sitt ned og fest setebeltene.
-Skal vi prate om det? -Nei. Jeg skulle ikke ha sagt noe.
Hvor er hun?
Si hvor hun er.
Vet ikke.
-Ikke? -Vet ikke.
Herregud!
Jeg spør ikke flere ganger.
-Datamaskinen. -Jeg har prøvd.
-Den er låst. -Du får koden.
-Har du ikke mer? -Det er alt jeg har.
-Hvor nylig er det? -Hun er der.
Jeg fant deg én gang, jeg kan finne deg igjen.
Er informasjonen feil, dør du.
Prøver du å kontakte henne, dør du.
Frank Underwood er en farlig mann.
Fordi makt i hendene til de som er uærlige,
er uten moralsk kompass.
Uten et moralsk kompass går makten amok.
Heather Dunbar kan stille spørsmål ved min manns valg og kritisere hans politikk.
Men å rakke ned på hans karakter, viser desperasjon.
Hvis han kan lyve om en soldats dødsfall, hva annet lyver han om?
BEVIS FOR NAVY SEALS I JORDANDALEN
Vi vet at han løy om ikke å stille til valg i 2016.
Iowas innbyggere vet bedre. De ser samme mann som meg:
En sterk, besluttsom leder som ikke alltid gjør det som er populært,
men som er rett.
Beslutningen dere tar neste tirsdag, må dere leve med i årevis.
I tre tiår har jeg stått ved min manns side.
For jeg vet at han kjemper for folk som dere.
Dere har makten til å velge.
Velg framskritt, ikke smålighet.
Dere har makten, ikke han.
Velg en president, ikke en sjarlatan.
Mine damer og herrer, min mann: president Frank Underwood.
Takk. Tusen takk!
Jeg skal gi dere én god grunn til at Heather Dunbar taper på tirsdag.
Hun har ikke Claire Underwood ved sin side.
Jeg vil bruke noen minutter på å snakke om framtiden
vi skal bygge sammen.
Sammen, for jeg klarer det ikke alene. Dere må hjelpe meg.
Møt meg på baksiden.
-Har du det? -Ja. Og du?
Cassie Lockhart. Helsetrygdekort, førerkort, fødselsattest.
Alt er ekte.
Hvorfor "Cassie"? Det er ikke et ordentlig fornavn.
En forkortelse for Cassandra eller noe, men som registrert navn?
Alt er der.
Cassie, du får hundre igjen hvis du vil.
Bilen min står der.
-Behold det. -Jeg ga deg rabatt.
-Vis litt takknemlighet. -Dra hjem til kona... og ungene.
Jeg vil du skal knulle meg.
-Jeg arbeider. -Hold kjeft.
Hva foregår?
Jeg vil du skal være hardhendt.
-Ta meg. -Claire, da.
-Hør nå her... -Gjør det. Nå!
Er det sånn du vil ha det?
-Ja. -Hardhendt?
Se på meg
mens du gjør det.
Som jeg trodde.
Jeg vil gjerne ha et rom til førstedamen, takk.
Med en gang.
Du bør dra tilbake til Washington i morgen.
Unnskyld at jeg er sen. Jobbet dobbeltvakt i går.
-Gjør ikke noe. -Jeg skal jobbe fort.
Rundt 320 000 km.
Ikke mye å se til, men går som ei klokke.
-Hvor mye? -1200.
Jeg har ikke vognkortet, så formelt sett kjøper du den som delbil.
-Er det bensin på tanken? -Ja, du kan kjøre herfra.
-Du må ha nummerskilt. -Jeg har skilt.
-Kontanter? -Det eneste vi tar.
Det går bra.
Mine damer og herrer,
USAs president, Frank Underwood!
Takk! Tusen takk.
Flott å være tilbake i Iowa City!
Claire kunne ikke komme i dag, men hun vil at dere skal vite
at hun er en Hawkeyes-fan.
Her i et av landets fremste, offentlige universiteter,
vil jeg snakke med dere om Heather Dunbars forkjærlighet for--
BLEKEMIDDEL
-Kan du gå dobbelt i morgen også? -Ja visst.
-God natt. -I like måte.
Jeg heter Cassie Lockhart.
Hallo. Cassie. Hei.
Cassie. C-A-S-S-I-E.
Lockhart. L-O-C-K-H-A-R-T.
21. april-- Et øyeblikk!
Jeg har husleia--
Nei da. Jeg har en god nyhet.
Bianca har fått oppholdstillatelse.
Herregud! Så bra!
-Hun takker for hjelpen med papirene. -Ingen årsak.
Vi feirer. Maria fikk ei flaske fra torsdags-huset.
-Jeg fikk den til ferien. -Den er fin.
Helt grusomt.
Hun har slekt i Houston. De hjelper henne å begynne på college.
Så bra for henne.
Hva med deg? Du blir vel ikke her for alltid.
Jeg sparer penger til å kjøpe bil og flytte for meg selv.
Her i Santa?
I nord, tror jeg.
I skogene et sted. Jeg savner trær og regn.
Et rolig sted.
Noe nytt.
Du er ei glup jente, Lisa. Du får nok alt du ønsker deg.
Klarer Bianca det, klarer du det.
Skål for Bianca! Og hennes nye liv.
Sir? Kommer hun i morgen?
-Pressen begynner å spørre. -Vinner vi, virker det rart
hvis hun ikke står der under seierstalen.
Enda rarere hvis du må holde nederlagstale.
Må jeg holde nederlagstale,
er førstedamens fravær det minste vi har å stri med.
Jeg skal løpe. Kan du ordne med livvaktene?
-Løper du i full offentlighet, kan det-- -Hva da?
Unnskyld, jeg skal ordne det.
Er det et problem at jeg løper, så si det.
Det viser at du ikke er i Iowa.
Der, takk.
FØRSTEDAMEN IKKE PÅ VALGTURNÉ
Vær stille!
Hjelp!
Må jeg bedøve deg igjen?
-Åpne munnen. -Jeg skal ikke lage bråk.
Lager du den minste lyd eller rører deg en tomme...
-Hva? -Jeg skal ikke rope eller noe.
Nataly legger ballen på 44--
Jesus banker på--
Mindre enn et døgn til Iowa gjør sitt valg.
Republikanerne har et stort felt uten klare favoritter.
Hos demokratene har Underwood gått fram på målingene.
En framgang politiske eksperter tillegger
Claire Underwoods deltakelse...
Alle meningsmålinger viser dødt løp,
med begge kandidatene rundt 45 prosent.
Så hver tiende sannsynlige stemmegiver
vil ikke bestemme seg før i morgen kveld.
Mrs. Underwood, presidenten ringer etter deg.
Presidenten reiste rundt i delstaten siste valgkampdag
for å besøke alle Iowas 99 countyer.
-Hallo? -Hør her.
Uansett hvordan det går i morgen, vil jeg ha deg her.
Er du med på det?
-Claire? -Jeg kommer i morgen tidlig.
Nei, du kan komme på ettermiddagen.
Du trenger ikke delta på møter eller prate med pressen...
Vær der når jeg holder talen.
-Jeg sa ja. -Takk.
Klart det.
I går kveld...
La være. Vi ses i morgen.
-Greit. God natt. -God natt.
Jeg beklager det jeg gjorde.
-Skulle ønske det var ugjort. -Jeg ba deg være stille.
Jeg trodde jeg hadde drept deg.
Det var en lettelse å høre at du overlevde.
-Tviler jeg på. -Jeg mener det.
Jeg ba for deg.
Høres vel rart ut, men det er sant.
Jeg hadde dårlig samvittighet. Du fortjente ikke det.
Det forandrer ingenting.
Hvor skal vi?
Spiller ingen rolle.
Tar det lang tid? For jeg må tisse.
Du kan tisse der bak.
Da vil det lukte.
Enten det, eller så får du holde deg.
-Det gjør vondt. -Synd.
Da gjør jeg det.
Mrs. Underwood.
Kom og sett deg.
Takk for at du kom.
Beklager at det gikk som det gikk. Det var synd.
Det var nok tungt for deg med alt du la ned i det.
Er det sånn det fungerer?
Han stopper boka, og du trøster meg?
Nei, det er ikke det.
-Francis vet ikke at du er her. -Hvorfor inviterte du meg?
Fordi jeg lurte på om... vi kunne snakke oppriktig sammen.
Hvis det går.
-Om hva? -New Hampshire.
Lot du meg besvime med vilje?
-Da jeg ga blod. -Jeg lot deg prate.
-Visste ikke at du skulle svime av. -Så du ikke det?
Du hadde noe på hjertet.
Hva sa jeg... før jeg besvimte?
Var det noe mer enn det du skrev?
Husker du ikke det?
Noe, men ikke alt.
Jeg spør for min egen del. Jeg må få vite det.
Hat.
For hvor mye du og Frank trengte hverandre.
Brukte jeg ordet "hat"?
Ja.
Og alle stundene...
du var sammen med Francis og meg...
Tror du at vi er likeverdige?
Jeg fikk sparken, Mrs. Underwood. Jeg jobber ikke her mer.
Det er mye mer ved Francis og meg enn det du skrev.
Kanskje det, men jeg fikk aldri spurt om det.
Spør da. Om hva du vil.
Hvorfor er du ikke hos ham? I Iowa?
Jeg drar dit i morgen.
Ser du?
Jeg stiller spørsmål, men ingen av dere svarer.
Det er slitsomt å måtte denge løs med slegge på fasaden
for å kunne se inn gjennom sprekkene.
Si hva du ser.
En som er bortkommen.
Jeg vet ikke.
Kanskje det er best sånn.
Jeg vil heller forestille meg hvordan du er... enn å vite det.
Lykke til, Claire.
Alle enkle tanker
Alle fredfulle drømmer
Deler plassen
Med en hard arbeidsdag
Men det er de små ting
De små ting
Ikke forventninger
Som gjør livet verdt å leve
Verdt å leve
Det holder.
-Det beroliger meg. -Syng inni deg.
Vil du kunne leve med det?
Hva er poenget?
Jeg kan ikke skade deg.
Ingen vil finne meg eller få vite hvem jeg er. Jeg skal ikke si noe.
Vær stille.
Du trenger ikke straffe meg.
Jeg har måttet gjøre fæle ting det siste året.
Vær stille, sa jeg.
Hva sa nattens målinger?
Fremdeles jevnt. En halv prosent mellom.
-Henne eller meg? -Spiller ingen rolle. Feilmarginen er 4,5.
De siste dagene har dere byttet plass tre ganger. Valgdeltakelsen avgjør.
-Sir? -Jeg er snart klar.
-Kan jeg prate med deg på tomannshånd? -Ja. Takk.
Jeg venter utenfor.
Mrs. Underwood har utsatt flygningen hit.
-Hva? Hvorfor? -Jeg vet ikke, sir.
Agent Swift, som leder hennes livvakter,
sa Tom Yates kom til boligen i går.
-Si til Vaughn at jeg kommer straks. -Ja, sir.
Dette er Claire. Legg igjen beskjed.
Det er meg. Kan du ringe meg når du får denne?
Hvis du trekker pusten dypt,
besvimer du med en gang. Da vil det ikke gjøre vondt.
Doug, vær så snill.
Hjelp!
Ingen hører deg. Legg deg ned, Rachel.
Rachel fins ikke mer!
Det er meg nå.
Jeg vet at du ikke ønsker å gjøre dette.
Du kunne ha gjort det på parkeringsplassen i går kveld,
men du lot meg leve!
Jeg vet at du ikke er sånn.
Vær så snill. La meg gå.
Vær så snill, Doug.
Vær så snill. La meg gå.
Faen!
Presidenten ringer etter deg igjen.
Sa du at jeg er dårlig?
Ja, ma'am. Han vil snakke med deg likevel.
Si at jeg sover.
Jeg sover. Si det.
Ja, ma'am.
Her.
Jeg skjønner ikke hvorfor du stakk av den kvelden.
Jeg ville bare du skulle være trygg.
Jeg var redd. Jeg tenkte ikke.
Om forlatelse.
Jeg vet du er god på bunnen.
Det sier du bare for at jeg skal la deg gå.
Se på meg.
Se på meg, Doug.
Du trenger ikke drepe Rachel. Hun er død allerede.
Hun døde i den skogen, og det er best sånn.
Hun hadde ikke noe godt liv.
Men gjør du dette, dreper du ikke Rachel, men Cassie.
Cassie Lockhart ønsker bare å dra langt vekk.
Til et sted ingen kan finne henne.
Hun liker å gå på kino.
Ikke nøye hvilken film, hun liker lukten av popkorn.
Hun ønsker seg hund.
En svart labrador.
Dobbeltseng.
Masse pledd å krølle seg sammen i. Hun krever ikke mye.
Hun vil bare være usynlig.
Se på meg.
Jeg heter Cassie Lockhart.
Hit med beina.
Hendene.
Nærmere.
Kom.
Litt vann.
Det er en by tre mil den veien.
Først vil jeg gratulere president Underwood
med seieren her i kveld.
Det var jevnt, og han dro det lengste strået.
Nei, nei!
Vi skal ikke være dårlige tapere.
For sannheten er at vi har ikke tapt.
Vi er så vidt begynt!
Jeg vil takke staben og de frivillige,
som har jobbet så hardt i flere måneder.
Vi bør dra.
Jeg ringer Claire igjen. Spør om hun kommer.
Det vil ta tre timer, selv om hun drar nå.
Publikum venter.
Vi går glipp av beste sendetid. Taler du kl. 01.00, mister vi seere.
Mine barn og min kjære mann...
Greit. Vi drar.
Hva gjør vi på scenen uten henne?
Jeg trenger ingen scene.
Takk for at dere kom.
Tusen takk.
Takk skal dere ha.
Ja vel, Iowa har talt.
De har talt så høyt at jeg ikke trenger mikrofon engang.
Jeg ville komme hit til vårt valgkamphovedkvarter i Des Moines,
ikke til noe fancy hotell, som en viss person,
og si til alle dere som jobbet dag og natt
for vår skyld i denne valgkampen, i hvert hjørne av delstaten...
Det er takket være dere at vi vant i kveld!
Jeg vet at dere lurer på hvor Claire er. Enkelte har vel hørt at hun er småsyk.
Hun er fra Texas og forstår seg ikke på vintrene i Iowa.
Hun kommer seg. Jeg flyr til Washington i kveld
så hun og jeg kan ta flyet i morgen
til New Hampshire, og der skal vi også vinne!
UNDERWOOD VINNER I IOWA
Claire.
De sa du var her.
Jeg måtte gå et sted for å tenke.
Det håper jeg du har.
Og at du har fått klarnet opp i det som plaget deg.
For jeg måtte holde seierstale... alene.
Uansett må du bli med meg på flyet i morgen.
Nei. Skrivebordet.
I venstre skuff.
Du har det ennå.
Ja.
Det føltes galt å kaste det.
Da jeg sa at vi løy, mente jeg...
I alle disse årene har jeg trodd at vi var sammen om dette.
Men det ble ikke slik jeg trodde.
Slik jeg så det for meg, slik Thomas beskrev det.
-At vi er likeverdige. -Det er vi.
Tror du det?
Vi fikk til dette sammen.
Det sa jeg til deg den dagen jeg gikk inn hit som president.
Det er ditt kontor, ikke mitt.
Jeg har ikke tatt noen store beslutninger uten å spørre deg først.
Men det er saken. Du tar beslutningene.
Alt det jeg vil ha, som FN...
Jeg ble dårlig. Uvel i magen.
Fordi du måtte gå av?
Fordi jeg måtte be deg om hjelp. At jeg ikke fikk utnevnelsen selv.
Hva er galt med å be om hjelp når du trenger den?
Det at jeg trenger den.
Jeg hater den følelsen. Jeg er ikke sånn.
Jeg kjenner meg ikke igjen.
Jeg gjør ting... som det på hotellet i Iowa.
-Jeg kan ikke prate med deg om det. -Isteden vil du jeg skal fike til deg.
Sånn er vi når alt kommer til alt. Det kan jeg forstå!
Det var sykt å be meg ta deg sånn.
Du kunne ikke gi meg det engang.
Ville du ha en mann som viste sin mannlighet på den måten,
burde du ha blitt i Dallas hos moren din og giftet deg med ballets konge.
-Da hadde jeg visst hvor jeg sto. -Du får ikke i pose og sekk.
Vil du ha en likeverdig partner når det passer deg?
At mannen tar styringen når det passer deg?
Skal jeg liksom gjette meg til når du ønsker hva?
Ikke vær så egoistisk. Du er bedre enn det.
-Jeg er ikke egoistisk. -Jo.
Vi er midt i et valg, og se på oss.
Nettopp. Se på oss, Francis.
Vi pleide å gjøre hverandre sterkere. Trodde jeg, men det var løgn.
Vi gjorde deg sterkere.
Nå er jeg bare svak og liten, og jeg kan ikke fordra den følelsen.
Nei vel. Hva vil du ha?
Hva er det fordømte alternativet?
Si det, Claire, for jeg forstår ikke.
Alt jeg hører er, det er ikke nok.
Det hvite hus er ikke nok.
Å være førstedame er ikke nok.
-Ikke nok! -Nei. Det er du som ikke er nok.
Når vi taper... på grunn av deg...
...er det ingenting igjen.
Ingen plan. Ingen framtid.
Vi vil gå i glemmeboka.
Vil du bli til noe stort?
Her er den jævla brutale sannheten.
Du kan hate meg og bli kvalm av meg og føle hva du vil,
for ærlig talt bryr jeg meg ikke.
Men uten meg er du ingenting.
Du har rett. Dette kontoret har én stol.
Det har du alltid visst, helt fra første stund.
Hvis du ikke holder ut med det nå,
har jeg vært en tosk som giftet meg med deg.
Men jeg har ikke tid til å være en tosk.
Jeg må styre landet og vinne nominasjonskampen.
Jeg gjør jobben min.
Doug er der ute og gjør jobben sin.
Nå er det på tide at du gjør din.
Vil du jeg skal ta styringen? Greit. Jeg tar styringen.
Du skal ta det flyet i morgen og bli med til New Hampshire.
Du skal smile og håndhilse og kysse spedbarn.
Du skal stå på scenen med meg.
Du skal være førstedame!
Gjør alt det.
Jeg gir blanke faen i om du spyr på fritiden.
Avgang om 20 minutter, sir.
Takk. Kan du se om førstedamen er klar?
Ja, sir.
Nå?
Går det bra?
Jeg er klar, sir.
Ja?
Presidenten ville jeg skulle høre om du var klar.
Ma'am?
Francis.
Jeg drar ikke til New Hampshire.
Jo, det gjør du. Vi ses i bilen.
Jeg går fra deg.
Claire.