EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Released on www.DanishBits.org
Det här är presidenten.
- Vi vill prata med Conway. - Ni pratar med mig.
Vi pratar bara med honom eller så lägger vi på.
Hör ni helikoptrarna? Eller hundarna?
Vi närmar oss, och vi kommer att hitta er.
Den enda frågan är om ni samarbetar innan vi kommer.
Det blir inga pengar och militären drar sig inte tillbaka.
Men ni är smarta nog att veta det.
Det här gäller Ahmadi och det är vad jag vill diskutera.
Valet är ert. Antingen går ni med på våra krav eller inte.
Jag talade länge med guvernör Conway igår.
Jag ville strunta i ert samtal,
men han övertygade mig om att fortsätta prata.
Stämmer inte det, guvernören?
- Jag vill bara ha en fredlig lösning. - Jag också.
Ni vill inkludera guvernören, jag Ahmadi.
- Du förhalar. - Vägrar ni prata med er ledare?
Är han där nu?
Om ni släpper familjen så får ni prata med honom.
Nej, du dikterar inte villkoren.
Vi visar god vilja när ni gör det.
Jag ger er tio sekunder att tänka om.
Efter det avslutar vi samtalet.
Insha'Allah. Vi dödar dem.
Tio sekunder, med början nu.
Fem sekunder.
- Avsluta samtalet. - En gisslan.
- Alla tre. - En.
- Ge oss dottern och mamman. - Nej, vi behåller flickan.
Ni lyckades få presidenten på tråden inte bara en gång, utan två.
Ni släpper dottern och mamman, annars hör ni aldrig av mig igen,
och ni förlorar chansen att prata med er ledare.
Säg hur ni vill ha det.
De har lagt på, sir.
Stanna.
Mr Ahmadi.
Du kan duscha där uppe. Det finns rena kläder i garderoben.
De enda som vet är ordföranden och SEAL.
- Har vi en säker linje? - Direkt till Ovala rummet.
Herr president.
Jag hade aldrig gått med på att dra in Ahmadi i det här.
Lyckligtvis fattar jag inte beslut baserat på vad du går med på.
Jag berättar för pressen att ni lägger ord i min mun.
Varsågod. Jag tror inte att de tror på dig.
Kontrollera dina meddelanden. Din personal har säkert mejlat.
Kör guvernören och hans familj till flygplatsen. Ha en bra resa till New York.
Conway ljög, säger medlem i säkerhetskommittén
Jag har ordnat lunch.
Det var säkert längesen du åt varm mat.
- Jag äter den inte. - Är du inte hungrig?
Jag vill inte spy när jag blir torterad.
Ingen ska bli torterad. Varsågod och sitt.
Du vill att jag säger åt dem att släppa familjen, eller hur?
Om jag inte gör det, gör ni det ni måste.
Om vi hade sådana intentioner, så skulle du aldrig ha lämnat Guantanamo.
Och jag skulle inte vara här.
Var är här?
Virginia, i regeringens gömställe.
Och varför du?
Av respekt för situationens allvar.
Jag tror att du tänker förödmjuka mig.
Du har fått kläder, blivit erbjuden mat. Hur förödmjukar vi dig?
Jag sitter mitt emot en kvinna.
Det finns ingen orsak att upprätthålla fasaden.
Du och din bror är varken fundamentalister eller syrier.
Är det vad CIA säger?
Du är irakier. Ditt riktiga namn är Al Awad.
Det står att du gick med i baathpartiet år 2000.
Du var assistent till kanslirådet för infrastruktur, 2001-02.
Säg vad du vill.
Min bror kommer att förneka det. Ni övertygar bara er själva.
Vi fördriver baatherna och du går från byråkrat till extremist.
Men du är en välutbildad man, Yusuf,
och du bryr dig inte om islam eller kalifatet.
Du utnyttjar det för att radikalisera soldater.
Precis som du använder demokrati och frihet.
Så nu förstår vi varann.
Yusuf Al Ahmadi befinner sig i isolering på Guantanamo.
Om Caroline och Melissa Miller släpps
tillåter vi övervakad kontakt med kidnapparna.
Mark.
Ahmadi har ständigt uppmuntrat till såna här terrordåd.
Varför tror ni att nåt slags dialog leder till en fredlig lösning?
Alternativet är ingen dialog alls. Vi vill pröva allt.
Sara.
Kommenterar du Telegraph-artikeln
om guvernör Conways påstådda ingripande i representanthusets säkerhetskommitté?
Det bekräftar det vi misstänkte,
men jag tror du vill ha guvernörens kommentar, inte vår.
Kongressledamot Walleck förvanskade händelserna.
- Säger du att han ljög? - Att han förvanskade.
Jag har flera vänner i säkerhetskommittén
och jag pratar med dem ibland. Naturligtvis. Men det är inte att ingripa.
Diskuterade du inte Ryssland-planen?
Det kanske vi gjorde, men jag gav inte direkt order.
Och jag måste säga att allas fokus nu
borde vara på Miller, inte det här.
Bad presidenten dig att lämna Vita huset?
Vi kom överens att jag gjort mitt. Resten är upp till honom.
Kan du berätta om samtalet
- med presidenten, gällande Ahmadi? - Det var allt. Tack.
- En fråga, sir. - En fråga till, snälla.
Nu åker vi.
Vänta, jag spänner fast Lilys bilstol.
- Will... - Inte ett ord.
Generalen är vansinnig
över det du sa om att du skäms över din tjänstgöring.
Han kan prata med pressen.
Ingen säger nåt innan vi har ett riktigt svar på all den här skiten.
Pappa sa "skit". Skit, skit, skit.
Sluta!
Ge mig nåt om Walleck. Vi måste diskreditera honom.
- Är du klar? - Du måste inte vara sur.
- Är du klar nu? - Ja.
Nu åker vi. Nu.
Om de friges.
Vi fyller i luckorna när vi vet.
Om det värsta händer.
Skrev Yates de här?
Nej, jag gjorde ett försök först.
Tom Hammerschmidt ringde.
Han vill ha en intervju med presidenten. Han sa inte varför.
Var jobbar han nu?
Han är tillbaka på Herald. Sa att han mejlade dig direkt.
Jag är tillbaka i Washington Heralds politiska team.
Följande personer har uttalat sig:
Jag behöver rummet.
Ut.
Ring upp Herald.
Tom Hammerschmidt.
Det finns en mobilmast här.
Oftast inte mycket trafik,
men den visade högre användning medan samtalet ringdes,
speciellt den sydöstra antennen.
Så vi borde kunna pinga den?
Det finns hundratals. Jag kan peka ut området, men inte exakt.
- Jag kan inte garantera att det är dem. - Jag vill att alla analyseras.
Vi borde koncentrera oss på omgivande bakgrundsljud.
Om jag kan matcha dem mot andra samtal i samma område...
Jag ber inte om dina råd. Jag säger vad du ska göra.
Fokusera på mastdata.
Vi koncentrerade oss på det här området, men det verkar som om de är här.
- Marktrupper planerar sökområdet. - Kan vi använda satelliter?
Det gör vi, men det finns över 100 möjliga strukturer i zonen.
- Alla måste kontrolleras. - Hur länge?
Med lite tur inom några timmar. Annars imorgon.
Mr Stamper är här. Han säger att det är viktigt.
Hammerschmidt säger att de släpper det online idag,
vare sig du kommenterar eller inte.
Resejournaler är inte bevis. Citaten är lösryckta.
Men kombinerat... Jag vet inte hur vi ska bemöta det.
Han har tunga namn som uttalat sig offentligt.
Ska jag släppa bilderna på Jackie och Remy?
De berättade för honom om affären.
Han skriver i artikeln att vi hotade att avslöja dem.
Hur kunde det här ske?
Det här är lika mycket ditt fel.
Jag gör en lista på folk han inte nått ännu.
Och ge bevis för en mörkläggning?
Han har rätt. Om vi kontaktar Tusk eller Lanagin...
Ta hit Hammerschmidt.
- Jag föreslog inte... - Ordna det så fort som möjligt.
USA: s regering kommer aldrig att erkänna kalifatet.
Naturligtvis inte.
Men vi kan återintegrera baatherna i regeringen.
Vilken regering? Det finns ingen regering i Irak.
Det finns inget Irak. Bara Bagdad.
Shia, sunni, kurder... Syrien är likadant.
Ni upprätthöll ordningen innan vi utestängde er.
Vi kan inte stödja en teokrati, men vi kan ge militären kontrollen.
Vad ska vi göra med alla soldater vi rekryterat?
De accepterar inte en sekulär regering.
Ni håller dem i schack. Med våld, om nödvändigt.
Använda våra vapen mot männen som bar dem åt oss?
Vad spelar det för roll om du får tillbaka makten?
Om det är dina intentioner, varför har du inte sagt nåt offentligt?
Du vet att det här måste ske bakom stängda dörrar.
Vi måste få det att framstå som om vi neutraliserat ICO.
- Vad händer om de inte friger gisslan? - Då åker du tillbaka till Kuba.
Om de gör det, då får du prata med dem och säga åt dem att släppa den tredje.
Och sen skickar ni mig till Kuba ändå.
Jag förstår varför du inte litar på oss, men vad har du för alternativ?
Om de dör får vi
allt berättigande vi behöver för en full offensiv.
Det tar år...
och ni kan inte helt utplåna oss.
Inte helt, men tillräckligt för att göra er irrelevanta.
Annars kan vi i hemlighet jobba tillsammans.
ICO bleknar och du och dina generaler får kontrollen.
Hej.
- Vet du var Claire är? - Vi försöker hitta henne.
- Hon brukar säga om hon ska nånstans. - Har du frågat Secret Service?
- De visste inte. - De måste veta.
Jag frågar igen.
Tack.
Hon var inte i residenset.
- Var du där? - För tio minuter sen.
Vad pågår mellan er två?
Tror du inte att jag har märkt det?
Hur ni pratar? Hur ofta du är här?
Inte ens jag har obegränsad tillgång till residenset.
Jag var med henne när hennes mor dog.
Vi kom varandra nära. Läs inte in för mycket i det.
Hur nära ni än är,
se till att ingen annan kan läsa in nåt i det.
Om du ser Claire, säg att jag gick hem. Om hon behöver mig.
Träffa honom inte. Be honom skicka frågorna.
Jag kanske kan få honom att tänka efter.
Nej, han försöker lura dig att säga för mycket.
Det kommer inte att ske.
- Timingen är... - Hur är det hos dig?
Han börjar ge med sig.
Fokusera på honom. Jag tar hand om Hammerschmidt.
Röker du?
- Hur visste du det? - Jag kan höra det.
Om den här storyn kommer ut är det inte rökningen som tar kål på oss.
Har de blivit dödade?
Du ser upprörd ut.
Saknar du din fru?
Du bryr dig inte om min fru.
Jag bryr mig inte om nån av er...
om ni lever eller dör, eller om era barn gör det.
Men om att prata med din familj en gång i månaden hjälper,
så erbjuder jag det.
Jag har inte träffat min fru på tre år.
Jag har en son jag aldrig träffat, en dotter som inte minns mig.
Det här är vår väg.
Även om de dödas?
Ja.
För det kommer de.
Jag är villig att dö, och det är de också.
- Är det deras val? - Vilket val?
Allt de känner till är era bomber. Pang, borta.
Vi är effektiva, för vi får er att känna smärtan.
Vi har känt den hela livet.
Ja.
- Tom. - Herr president.
Jag ber att allt vi diskuterar idag inte är officiellt.
- Uppfattat. - Senast vi träffades
var det i vicepresidentens rum
och du påstår att jag nått den posten genom att manipulera Matthews.
Jag påstår inte det. Men det gör president Walker.
Ja. En man som blivit bitter av sina egna misstag.
Du påstår också att jag sen fick den här posten
genom att knuffa ut samme man.
- Danton och Sharp bekräftade. - Ja.
Två förbittrade personer
diktar ihop allt detta nonsens för att rättfärdiga sin otrohet.
Påstår ni att ni inte utpressade dem?
Jag pressar många. Det är en del av politiken. Men aldrig de två.
Dantons föräldrar säger att LeAnn Harvey kom till deras hus i Miami.
Antagligen för att han ville ha LeAnn med på Ryssland-planen.
Varför kom hon till honom, då?
Jag tänker inte diskutera detaljerna, men låt oss komma till saken.
Anklagelserna du kommer med
är lika löjliga som de var första gången vi träffades.
Jag hade inget konkret då. Det har jag nu.
Tre som är arga på mig, inga riktiga bevis och några resejournaler?
Det kallar jag inte konkret.
- Det räcker till en story. - Det är gripet ur tunna luften.
Låt oss kalla det för vad det är: flagrant sensationslystnad
- knuten... - Jag hittar inte på.
Knuten till ett val för att öka upplagan eftersom Herald tappat läsare.
Jag griper inte historier ur tunna luften och ser om de är legitima,
och jag ger fan i upplagan.
Det enda jag bryr mig om är sanningen.
Sanningen?
Har du bett Raymond Tusk om en kommentar? Eller Daniel Lanagin?
Jag ser inte deras citat här. Om du söker sanningen
inkluderar inte det att vara noggrann? Balanserad?
Jag ger er en chans att kommentera.
Kongressmedlemmar, då? Jag ser inte deras kommentarer.
De besvarar mina samtal när det här kommit ut.
Jag tror du är rädd för att ringa,
för du vet att de ser det här för vad det är: ogrundat sensationsskvaller.
Assisterande inpiskare, er tidigare stabschef,
en ex-president. Det är inte skvaller. Det är nyheter.
Justitiedepartementet kommer att starta en utredning.
Om de inte gör det så gör republikanerna i kongressen det.
Tona ner det så mycket ni vill, men ni vet vart det här är på väg.
Jag vet vad den här storyn är. Politiskt sabotage, helt enkelt.
Margaret Tilden hade integritet, Tom. Och det hade du också.
Varför slösar du USA: s tid med det här, mitt i en kris?
Var är ditt samvete?
Det är frågan jag vill att ni besvarar.
Ja?
Sir, de har mejlat om var mamman och dottern befinner sig.
Visar du mr Hammerschmidt till Roosevelt-rummet?
Jag ska gå.
Nej. Du och jag är inte klara, Tom.
Caroline och Melissa Miller räddades
vid 12.30 av FBI-agenter.
Förutom det psykologiska traumat
är båda oskadda och friska.
Jag ska snart ringa dem och hoppas få träffa dem,
när de har blivit ordentligt undersökta.
Och fastän jag är djupt lättad att de är i säkerhet,
CAROLINE OCH MELISSA RÄDDADE
befinner sig James Miller i fara.
Vi kommer inte att vila förrän jag kan stå här
och göra ännu ett uttalande likt det här,
och informera er om hans trygga återkomst.
Mr Grayson svarar på de frågor ni har.
Jag måste tillbaka till jobbet. Tack så mycket.
De lever. Du kan ta åt dig äran för det.
Jag är säker på att Underwood flyger dem till Vita huset nu.
Caroline och Melissa kommer att...
Det är bilden alla kommer att minnas.
Den varma omfamningen, de uppmuntrande orden.
Han ger inte mig ett uns av äran.
Om de väljer att prata med media så kommer vi att hjälpa till med det.
- Jag svarar nu på frågor. - Tänk om det var Lily och jag?
Will, tänk om det var Lily och jag?
Skulle du tänka så här då?
- "De politiska följdverkningarna"? - Sluta, Hannah.
Bli inte svag nu.
Jag kan bekräfta att det är ett område som vi fokuserar på,
men jag kan inte gå in på fler detaljer.
Har kidnapparna tagit kontakt? Har ni låtit dem prata med Ahmadi?
De har inte tagit kontakt. Vi uppmuntrar dem att göra det.
Och ja, erbjudandet står kvar. Mary.
Vilka försäkringar har ni att Ahmadi säger det ni vill?
Vi kan inte tvinga honom.
Men vi hoppas att han ska jobba med oss.
Vem har hand om samtalet från hans sida i Kuba?
Tyvärr, inga detaljer.
De hade båda ögonbindel i bilen,
men mamman uppskattar en körtid på 45 minuter.
Då är vi nere på sex byggnader.
- Om de inte åker runt. - De måste stanna för att ringa.
Vi har haft framgång i att spåra samtalet.
Hallå.
Ni tar mina algoritmer.
Vi behöver fler team på det här.
- Ingenting får lämna byggnaden. - Vi har order från chefen.
Det blir bara förvirring med mer folk.
Gå hem, mr Macallan. Du har varit här i två dygn.
Jag lämnar inte det här åt folk som inte vet vad de gör.
Vi klarar det.
Gå hem. Vila lite. Vi säger till om vi behöver dig.
De vill inte döda någon.
Om de vill det, så skulle de inte ha släppt två.
De söker en ursäkt att backa ur.
Om media spelar upp videon framstår jag som en förrädare.
Vi säger att det är ett villkor. Om de delar den så blir det inget.
- Hur vet jag att du inte gör det? - Jag kan inte tvinga dig att tro mig...
men vi är några timmar från att hitta dem.
Och du vet hur det går.
Jim Miller dör. De dör.
Du åker tillbaka till Kuba. Vi går ut i krig.
Vi är redan i krig.
Yusuf, du har en chans att ändra villkoren där hemma.
Försitter du den chansen, förstör du allt som du stridit för.
Vad vet du om att strida för något?
Vi är klara. Skicka tillbaka honom.
Okej.
Jag ska göra det du ber om.
Klä honom i fångdräkten. Vi filmar i källaren.
Ja, ma'am.
Säg till senatorn att jag ringer sen.
- Herr president. - Cathy.
Vi har inte kunnat diskutera allt.
Vi talar om konsekvenserna när vi löst gisslansituationen.
Det är inte det. Herald kontaktade mig.
En reporter ringde mig. Jag har läst mejlet.
- Ringde du tillbaka? - Självklart inte.
Säg ingenting. Jag tar hand om det.
- Hur då? - Jag vet inte ännu.
Enligt Walker konspirerade vi om utrikesministerposten
och jag gav honom asyl under utredningen.
Publiceras det blir jag flådd levande.
Vi klarar oss, Cathy. Lita på mig.
Jag pratade just med utrikesminister Durant.
Vi har en tidsfrist.
Om min personal inte hör av mig, kommer de att börja ringa.
Durant var först.
Sen Birch.
Sen Womack.
Michael Kern.
Det var Zoes artikel som förstörde hans chanser.
Ni kände henne. Ni var i närheten.
Det här är oansvarigt, Tom.
När nationen befinner sig mitt i det här stora terrorhotet.
Det är samma resonemang som diktatorer använder.
Du påminner mig lite om Kate Baldwin. Du har förlorat din objektivitet.
Lustigt att ni nämner henne.
Kate trodde att Lucas var något på spåren.
Jag sa att det inte fanns något där, men det gjorde det.
Var är alla fakta? Fakta, inte citat. Fakta.
Vill du se fakta?
Det här är fakta.
Jag sa ju att han var galen och här är beviset.
Han hade fel fakta, men storyn var rätt.
Han såg igenom er.
Vad är storyn? Att jag är en psykopat? En mördare?
Jag trodde inte att ni var en mördare.
Men det börjar bli svårt att inte tro det.
Ska jag hämta en pistol så att du också kan skjuta mig?
Han hade rätt om er själ.
Vad som finns i er. Att ni är hänsynslös. Korrupt.
Ni förstör allt i er väg.
Säg en president som du inte skulle beskriva på exakt samma sätt.
Vi är alla hänsynslösa. Vi förstör alla.
Men korruption? Det handlar om perspektiv.
Nej. Det handlar om lagen.
Du verkar lite förvirrad, Tom.
I ena stunden pratar du om min själ och i nästa om lagen.
Låt oss uppnå något slags klarhet idag.
Vill du ha den sanna historien?
Zoe Barnes? Ja, vi kände varandra. Professionellt.
Jag hjälpte henne och hon hjälpte mig.
Och du tryckte det.
Du var källan till utbildningsmotionen.
- Och Michael Kern. - Ni saboterade honom.
Fråga dig själv varför jag skulle ha gjort allt detta.
Utbildningsmotionen var en katastrof som presidenten var tvungen att släppa.
För att Michael Kern var ett dåligt val som utrikesminister.
Vi kunde bättre, och det fick vi med Cathy.
Jag försökte hjälpa Walker.
Jag försökte styra en svag president i rätt riktning.
Vill du skriva den historien, så varsågod. Resten är nonsens.
Slöt ni inga avtal med Tusk?
- Absolut inte. - Varför benådade ni honom, då?
Av samma orsak som Walker. Vi måste gå vidare.
Ni iscensatte inte hans riksrättsinställande?
Varför det, när jag slet för att hjälpa honom?
Ni är kvar här. Inte han.
Jag försökte rädda honom från sig själv.
Olyckligtvis misslyckades jag.
- Litar du på dina instinkter? - Det har jag alltid gjort.
Se mig då i ögonen.
Jag har sagt sanningen.
Det ni sa...
är det offentligt nu?
Tror du på mig?
Inte en sekund.
Då är det nej. Inte ett ord.
Vi ger er några timmar om ni vill göra ett officiellt uttalande.
Jag är klar att gå nu.
Om de släpper pappan är du en hjälte.
Det räcker inte. Jag vet inte hur vi överlever det här.
Mina tankar bara snurrar.
Vad kunde vi ha gjort annorlunda?
Hur kunde vi ha dolt spåren? Vilka skulle vi ha hållit närmare...
Jag är rädd, Claire.
Om vi inte kan hindra skadan så måste vi kontrollera den.
Det finns alltid en lösning.
Vänta.
De ringer, sir.
De har hört av sig.
- De har ringt. - Ja, jag fick just veta.
Okej, det här först. En sak i taget.
- Är länken uppe? - Ja, ma'am.
Vi har lokaliserat byggnaden. Den matchar Carolines beskrivning och körtiden.
- Är vi säkra på att de är där? - Nej, sir, men vi har ett team på väg dit.
Låt oss se hur telefonsamtalet går och sen beslutar vi om vi går in.
Linjen är öppen.
Varsågod.
- Det här är presidenten. - Var är Ahmadi?
Vi ska strax koppla in honom via video så att ni vet att han talar fritt.
Innan vi gör det ska ni veta att om ni släpper det här samtalet till media
så är allt vi diskuterat ogiltigt.
Låt oss prata med honom.
Assalam-alaikum.
Walaikum-assalam.
Jag vet att ni försöker befria mig.
Engelska.
Hör på mig. Ni har redan gjort er plikt. Ni har fått världen att lyssna.
Men USA: s regering kommer inte att befria mig.
Och om ni skadar mannen kommer fler muslimer till skada.
Släpp honom.
De har lovat mig att bara åtala er för kidnappning,
inte som terrorister.
Tvingar de dig att säga det här?
Nej.
Vem tittar du på?
Av.
De har lagt på.
Vad sa han?
Vad sa du?
Säg vad du sa.
Jag är ingen förrädare.
Håll honom här nere.
"Släpp videon.
Om de inte skickar hem mig, döda dem.
Om de hittar er, döda honom.
Se till att ni har bevis att jag..." Och sen stängs den av.
Vi vet inte var vi står nu.
Vita huset har inte informerat pressen eller gjort ett uttalande...
Vad ska jag säga om det här?
- Vi säger inget. - Jag måste,
för 100 reportrar tänker slå in dörren.
Vi säger inget förrän vi har något konkret.
Som att hans huvud rullar? Eller inte då heller?
Herald-artikeln då? Tänker du vara tyst när den är ute?
Jag låser in mig här. Jag begraver huvudet i sanden.
Men till slut är det jag som måste möta dem.
- Jag kan inte gömma mig som du... - Sluta!
Bryt inte ihop.
Ät lite. Vila ögonen en stund.
Jag säger till när jag vet mer.
- Sir, en... - Inte nu.
- Tog du hit honom? - Jag kom själv.
Det är allvar, Doug.
Redo.
- Gå! - Sätt fart!
- Kom igen, gå! - Ja, gå.
Säkrat.
- Det är tomt. - Allt säkrat.
- Det är tomt, sir. - Bekräftat. Allt säkrat.
- Francis, hittade de... - Nej.
- Jag trodde Ahmadi skulle... - Vi står där vi står.
Vi visste att det var en risk.
- Mår du bra? - Ja, jag mår fint.
Vi går upp.
UNDERWOODS OHEDERLIGA VÄG TILL OVALA RUMMET
Walker, tidigare kolleger, hävdar bedrägeri, manipulation, olagligheter
nyss av Tom Hammerschmidt.
I artikeln står det att presidenten ombads kommentera, men avböjde.
Bland de citerade finns ex-president Garrett Walker, kongressledamot Jackie...
Hur många samtal har du fått hittills?
Minst 30.
- Du? - Jag har slutat räkna.
Vart ska vi åka?
Överraska mig.
Nej, vi säger ingenting.
Vi låter honom brinna i ljuset några dagar och ser hur det går.
Sen dränker vi vågmästarstaterna med reklam.
Trettio sekunder i tystnad. Bara rubriken.
Låt det sjunka in i folks hjärnor.
Okej. Vi hörs snart.
Kom. Jag vill visa dig något.
Jag är fortfarande arg.
Du kan inte låtsas att inget hände.
Jag är inte svag.
Jag borde inte ha sagt det. Jag vet att du inte är det.
Här är något annat jag vet.
Du kommer att bli USA: s första dam.
Okej, stanna på rummet.
Jag ringer om en stund.
Blodtrycksmedicin och aspirin, tack.
Är det ute?
Ja.
Doug har Macallan hos sig.
De utvidgar hans program, men utan hans ledning.
- Så vi är inte säkra där heller. - Om han var...
Om han var där för att leda, men det är han inte.
Nej, vi är inte säkra.
- Ska jag ringa dr Saxon? - Det behövs inte.
- Tack så mycket. Det var allt. - Ja, sir.
Tre veckor...
sen är det val.
Det är ingenting.
Och sen förlorar vi.
Och de utreder.
Och allting vi...
Borta.
Jag känner mig...
bortdomnad.
Jag också.
Vi skapar tid.
Vi kan inte strida mot allting på samma gång, Francis.
Men om vi gör det här...
får vi det att fungera för oss.
Skapa kaos.
Mer än kaos.
Krig.
Rädsla.
Brutal.
Total.
Jag har fått nog av att försöka vinna folks hjärtan.
Låt oss attackera deras hjärtan.
Rädsla kan vi jobba med.
Ja, det kan vi.
Du borde sätta på en ny kostym.
Den marinblå.
Ja, den marinblå.
- Var är Macallan? - Vi skickade hem honom.
Säg att han stannar. Vi tar hand om det sen.
Be Seth att informera bolagen. Ovala rummet, en timme.
- Ska han skriva något? - Tom ska skriva det.
- Han är inte här. - Ta hit honom då.
Det sista som du strök, då?
"Att sörja är inte att vara rädd. Att vara bedrövad är inte att vara besegrad."
Behåll det.
Det låter som om vi tar för givet att han dör.
Han kommer att dö.
Vi pratar med advokaterna först, sen pressen.
Huvudfinansiärer drar sig ur.
Presidenten borde ringa för att lugna dem.
Inga samtal. Kampanjen får vänta.
Om vi förlorar pengarna, så är det så. Vi måste stabilisera.
Jag tycker inte att han borde säga det där om att sörja.
Jag håller med, men Yates sa att de ville ha det med.
Är det sant?
Det Hammerschmidt skrev?
Nej.
Det är första gången du ljugit för mig sen du slutade ljuga för mig.
Mina medamerikaner, under de senaste två åren,
och definitivt de senaste dagarna och timmarna,
har jag undrat: "Vad innebär det att vara president?
Hur ser sant ledarskap ut?"
Det är en fråga många av er har ställt er
när november närmar sig.
Just nu, när jag sitter i den här stolen i det här rummet,
där så många av mina föregångare
har styrt vårt land genom turbulenta tider,
inser jag att det här jobbet är mer än politik och retorik.
Förtroendet för den som sitter bakom det här skrivbordet
är mycket mer elementärt, det är vårt lands överlevnad.
Och jag, som er president, måste konfrontera stormen vi möter.
Den stormen är terrorn.
Farligare och mer oförutsägbar än en orkan.
Den har försatt oss i fara utomlands. Den har försatt oss i fara hemma.
Och just nu har den försatt James Miller i den största fara.
Vi försökte kommunicera med gisslantagarna.
Vi hoppades på en fredlig lösning.
Vi är lättade över att Caroline och Melissa Miller är i säkerhet.
Men terrorn är blind för förnuft.
När Ahmadi fick möjligheten att avsäga sig terrorn, valde han att uppmuntra den.
Så, tyvärr måste vi nu ta oss vidare, förbi förnuft.
Vi måste svara med kraft.
För det finns inget scenario där vi friger honom.
Han kommer att sitta fängslad i USA tills han dör.
Om gisslantagarna ringer igen, svarar vi inte.
Tiden för samtal är över, oavsett konsekvenserna.
Oavsett om James Miller friges eller inte, räddas eller inte,
dödas eller inte...
så kommer ICO att förstöras.
Vi är i krig.
Det blir ett krig mer komplett
än något vi varit med om hittills i kampen mot extremism.
Soldater kommer att dö.
Civila kommer kanske att dö.
Det kommer att bli smärta och lidande.
Vi kommer att konfronteras med de värsta aspekterna av mänskligheten.
Vi kommer att konfrontera de omänskliga.
Ondskan själv.
Men vi kommer att triumfera.
Det är inte ett krig vi kommer att förlora.
Om det värsta händer James Miller
så måste vi minnas
att sörja är inte att vara rädd. Att vara bedrövad är inte att vara besegrad.
Gud välsigne USA
och alla de som tror på frihet och demokrati.
- Några nyheter? - De postade på Twitter.
Klockan nio, live på internet. Vi hittar dem inte före det.
Kan vi blockera videon?
Kanske några sajter,
- men om de har spegelsajter... - Blockera ingenting.
Ja, sir.
Hela världen borde se det här.
Vi också.
- Det du sa: "Vi är i krig..." - Jag vill bilda en koalition.
- Fler luftattacker? - Mark, luft. Militärens fulla styrka.
Jag önskar att du hade konsulterat mig först.
- Den här upptrappningen... - Inte upptrappning. Utplåning.
- Är det här ditt svar på artikeln? - Vi gör det som är nödvändigt.
När ni hittar dem, dödar ni dem.
Om vi kan ta dem levande, kan vi...
Jag förstår, herr president.
Sir?
Jag vill vara 100 %. Det kan jag säga.
Men det kommer att bli mycket svårare om jag...
Om ni vill ha mig här vid er sida, så är jag det.
- Men jag skulle föredra... - Nej.
Du gör det du måste. Kom tillbaka när det är över.
Det ska jag. Tack, sir.
- Hej. - Hej.
Vill du komma in?
- Är barnen där? - Ja.
- Du låter dem väl inte se? - Nej.
Nej, jag förbjöd dem.
Men med skolan och deras vänner
är det omöjligt att stoppa dem om...
Om de verkligen vill se det.
Mår de bra?
Mår du bra?
Jag kommer att göra det.
Jag måste.
Alla människor i sina hem...
som ska se detta hemska...
som de aldrig kommer att glömma...
Var du där när din man dog?
I rummet?
Nej.
Har du sett någon dö?
Jag vet att du måste tillbaka dit ikväll...
men när du är klar...
när det än blir...
så sover du här.
Vi gör det här i islamiska kalifatens namn,
i Yusuf Al Ahmadis namn, i Guds namn.
Melissa, jag älskar dig. Caroline, jag älskar dig.
Käre Gud, ta hand...
Stäng av ljudet.
Det stämmer.
Vi ger inte efter för terrorn.
Vi är terrorn.
---===DBRETAiL===---