Jag älskar det du skriver, Tom, ända sen Scorpio.
Jag tycker att det blir bättre och bättre.
Jaså? Vad mer har du läst?
Allihop. Jag tyckte att den senaste var briljant, God's Cauldron.
- Läste du den? - Jag sträckläste den.
Vi skulle verkligen vilja läsa din bok om paret Underwood.
- Den är skönlitteratur nu. - Men baserad på dem.
Folk kanske drar paralleller.
- Kommer paret Underwood att gilla den? - Jag tror inte det.
Hur tror du att det kommer att gå för den?
- Vem vet? - Bättre än God's Cauldron, hoppas jag.
Försäljningssiffrorna var en besvikelse.
De har varit en besvikelse för alla dina böcker de senaste tio åren.
Vi kan ändra det med den här nya boken.
Jag är inget politiskt redskap.
Vi flög inte hit dig för att min fru är ett fan.
Du anade säkert vad vi vill.
Jag hade inga förväntningar.
Jag kom för att jag var nyfiken.
Låt mig tillfredsställa din nyfikenhet.
Om din bok kan skada Underwood, så vill vi att den publiceras före valet
och att den blir stor.
Känner du Dana Treister?
Redaktör för Vanity Fair.
- Ja. Hon är en nära vän. - Och Ben Grant, grundaren till Pollyhop.
- Jag såg webbsändningen. - De manipulerar inte sökresultat,
men vi kan säga att ett uppslag i Vanity Fair...
Ett saftigt utdrag, en profil över Thomas Yates litterära återkomst.
Vi är på omslaget den här månaden, men nästa månad kan det vara du.
Jag är en marxistisk demokrat.
- Varför skulle jag hjälpa en republikan? - Du skulle hjälpa dig själv.
Om det hjälper oss lite grann, vad är det för fel i det?
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Released on www.DanishBits.org
Senator Dean Austen från Ohio, ledningens förstaval till kampanjpartner.
Tolv år i kongressen, hjälper oss med en viktig vågmästardelstat,
mittenpolitiker, få fiender,
och viktigast av allt, gammal vän med NRA.
Hans tillkortakommanden är att han är ännu en medelålders vit man,
föga imponerande, saknar fantasi och är gammal vän med NRA.
Så ni förstår vad jag tycker om ledningsgruppens val.
Senatorn.
Jag känner mig hedrad, herr president.
Jag har bara en stor invändning.
- Claire. - Ja, sir.
Oss emellan är jag inte säker på att lagförslaget går igenom.
Men om jag blir ombedd att understödja det...
Ja, men jag behöver ha dig med för att balansera ställningstagandet till vapen.
Vi måste tilltala republikanerna också.
Jag ber dig inte att stödja lagförslaget, bara att du inte går emot det offentligt.
Jag vet att det är viktigt för er.
Ja, men inte lika viktigt som en erfaren ledare som kan ge oss Ohio.
Då är jag med, sir.
Vi är inte säkra att vi kan få det till senaten före valet.
Det var vårt avtal. Ni får Austen, vi får lagförslaget.
Vi behöver en stark senatsversion först, så att inte två svaga lagförslag betänks.
Vill ni ha Austen ser ni till att förslaget blir verklighet.
Annars kan vi börja fundera på en ny kampanjpartner.
Nej, låt oss se vad vi kan göra.
Jag ringer Mitchell.
Mina herrar, den blivande vicepresidenten.
- Grattis. - Tack.
- Välkommen. - Tack. Mrs Underwood.
- Trevligt att träffas. - Detsamma.
Hur går det här inne?
Jag tror vi är överens. Eller hur?
Det var ett produktivt möte.
Låt oss prata om när vi ska gå ut med det här.
Jag måste mildra smällen för NRA innan vi går ut offentligt.
- Vi måste hålla tyst om det här. - Ingen säger något förrän vi är redo.
Bara vi fyra i rummet vet.
Och Claire, förstås.
Jag måste göra en snabb intervju. Låt mig veta hur det går med Mitchell.
Ni har säkert... Lämna den öppen.
Det blir så kvavt här inne.
Låt oss diskutera timingen.
Var det du eller första damen?
- Första damen. - Tror hon att hon kan övertala mig?
Hon vet att du är hårdare än nån annan.
Om hon står upprätt när du är klar kanske lagförslaget har sjöben.
- Kate. - God morgon, mrs Underwood.
Ska vi gå till Roosevelt-rummet?
Stödet i representanthuset vacklar. Folk tappar intresset för vapen.
Ska vi vänta tills vi sitter ner?
Det är bara en timme inplanerat. Jag vill utnyttja den till fullo.
Det är nån där. Vi hittar en annan plats.
Kate?
Historiskt sett går vapenreformer i vågor,
men jag tror att det kan bli annorlunda den här gången.
All data filtreras här.
Mina analytiker gör en första kontroll, men i slutändan gör jag det själv.
Vi är stenhårda med säkerheten.
Förstklassiga brandväggar, samma som ni använder på NSA.
Intern säkerhet, då?
- Jag är den enda som har full insyn. - Så om du hittar nåt,
hur kommunicerar du det till oss på ett säkert sätt?
Personligen.
SKAM
Jag kommer till Fort Meade eller du hit. Hårdvaran lämnar inte området.
Kan du gå igenom hur algoritmfiltreringen fungerar?
Om vi till exempel tar vapen.
Om vi börjar med alla som lagligt äger en pistol,
spårar geo-lokaliseringsmönster genom deras telefoner,
så börjar vi få en bild av var vapenägare bor, äter och shoppar.
FAMILJER FÖR VAPENREFORM
Ur det kan vi förutspå alla som vill ha ett vapen,
men som inte är registrerade.
De visar troligen samma mönster som de som är registrerade.
Man kan använda det för folk som är intresserade av arabiska,
vill resa till Mellanöstern,
som är besvikna på USA: s regering...
Samma tekniker som vi använder för vår internationella övervakning.
Ja, men mycket mer avancerat.
- Vänd dig mot mig, mrs Conway. - Ja.
Du ser fantastisk ut, Hannah.
- Kandidaten, då? - Börja inte, Will.
- Du är verkligen fotogenisk. - Jag vet.
Franny Wallace, sista året.
- Bara kex-dieten. - Tog du hit dem bara för mig?
Vi rullar ut platinamattan, raring. Jag undrar vad Franny gör nu.
Hon är inte redaktör för Vanity Fair i alla fall.
Eller på väg att bli landets första dam.
Vi har kommit långt.
Ja, Will och jag... Vi uppskattar att du gör det här.
Det är inte välgörenhet. Numret kommer att sälja massor med er på omslaget.
- Jag vill återgälda tjänsten. - En natt i Lincoln-sovrummet?
En story.
Har du ett exemplar åt mig?
Ett utdrag.
- Jag behöver hela boken. - Det är allt du får.
Conway fick samma.
- Det var ett misstag, Tom. - De vände sig till mig.
Men de får inte publicera utan mitt godkännande.
Vad vill du ha?
- Ett möte. - För?
Du är bara budbäraren, Doug.
Du har fått ditt meddelande.
En vecka.
Tack för kaffet.
Välkommen, mrs Underwood. Tack för att ni spelar in det här.
Det hjälper att få igenom lagförslaget.
Tack för ert otroliga arbete. Var ska jag vara?
Sally visar er var vi ska spela in.
Den här vägen, mrs Underwood.
LeAnn...
Vad är det där?
Namn, telefonnummer, mejladresser. En kvarts miljon färska mål.
En kvarts miljon? Var fick du tag på det?
Ingen avsändaradress. Det är 50 gånger fler än de vi har.
- Är de riktiga? - Det ser så ut. Vi har provringt.
Hej, det här är Claire Underwood.
Jag har något att bekänna... Något jag inte är stolt över.
När jag satt bredvid min man på sjukhuset...
tänkte jag bara på mig själv.
Min rädsla. Min smärta om jag skulle förlora honom.
Och det var själviskt.
Jag tänkte inte på alla andra
som hade gått igenom samma rädsla, som hade suttit på min plats
eftersom en av deras kära var skjuten av någon som inte borde ha ett vapen.
Jag skäms för att jag aldrig gjort något åt det.
Jag skäms över hur många liv vi kunde ha räddat.
Hur många familjer vars lidande kunde ha undvikits.
Vi borde alla skämmas för vi har alla blod på våra händer
och att inte göra något är samma sak som att trycka av.
Vi måste göra något.
Och det innebär att ändra lagen.
Senator Austens kontor.
- Fler än 500 sen i eftermiddags. - Från vårt distrikt?
Det är inte så många. Jag hörde att andra har fått över tusen.
Senator Austens kontor. Jag tar ett meddelande.
Francis.
Du borde inte.
En kommer inte att döda mig.
Har du läst den?
Ja.
Ett stycke fångade min blick.
"En klyfta öppnades mellan dem, en korridor, knappt tio meter bred.
Men det kunde lika gärna ha varit tusen mil.
Ett välförsett ingenmansland
med en fin matta och högt i tak mellan två sovrum.
Där inne fanns två århundraden av spöken,
alla presidenter och första damer före dem.
Men också deras äktenskaps spöke.
Ett 30-årigt krig som gjort dem döda inombords
och lämnade ett dött utrymme mellan dem."
Skarpsynt.
Skrämmande så.
Det är inte så vi är. Inte nu längre.
Folk vill tro att det är sant även om det är falskt.
Vad tror du att han vill uppnå?
Han kom hit en kväll, efter att jag bett dig avgå.
Han sa att han var besatt.
Han kanske vill komma tillbaka.
Du kände något för honom.
Kanske ett ögonblick.
- Gjorde du det? - Nej, jag tror inte det.
Jag kände...
Jag kände att han såg mig.
Jag också.
Mr Barnes.
Efter att du ringde kunde jag inte sluta tänka...
på Zoe.
- Jag antar att jag vill ha svar. - Det vill jag också.
- Vad är det du vill veta? - Var det ett förhållande?
Med Underwood?
När hon var 17 år, strax innan hon åkte till skolan...
fick hon veta att jag haft en affär.
Försäljare för ett läkemedelsföretag.
Blond. Du vet.
Det här är inte officiellt.
Nej, inte om du inte vill det.
Du sa att hon fick veta det.
Hon gav mig tre dagar att berätta för hennes mor, annars skulle hon...
Förlåt. Jag har druckit.
- Berättade du? - Ja, jag berättade.
Vi bröt upp.
Zoe pratade inte mycket med mig efter det.
Jag vet ingenting om Underwood.
Jag är den sista hon skulle ha berättat för.
Jag önskar att jag ansträngt mig mer...
för att nå henne.
Kör du, mr Barnes?
Ja.
- Jag är nästan hemma. - Du borde inte köra.
Fick du veta något?
Något du kan berätta?
Hon hade inte många vänner på Herald.
Från vad jag förstår hade hon inga nära vänner alls.
Jag pratade med några i hennes grannskap...
men inget än så länge.
Kan du...?
- Om du... - Ja, naturligtvis.
- Om du kommer på något... - Ja.
Vapen, intriger och Vita huset
Vad gjorde du där?
Om jag har ett möte på Vita huset måste jag inte förklara mig, Julia.
Lagförslaget kan gå igenom.
- Jag inser det. - Hjälper du dem?
Absolut inte.
- Julia. - Mrs Underwood.
Jag skulle skaka hand, men jag har varit ute och sprungit.
Jag vet att vårt förra möte inte gick bra, och det var mitt fel. Jag var oförskämd
och jag hoppas du godtar min ursäkt.
Sitt ner, varsågod.
Har du varit i residenset förut?
Att vara personlig kommer inte att få mig att byta sida.
Inte heller tusen samtal till kongressen.
84 000 på mindre än ett dygn.
Men nu pratar vi inte om det,
- utan om din gode vän. - Vem då?
- Senator Austen. - Han berättade. Kampanjpartner.
Inte bara det.
Ni sa att jag inte måste understödja lagförslaget.
Ja, men mycket kan förändras på en dag.
Vi hade ingen aning om att det skulle gå så här.
Julia Melman var upprörd över att jag ens var i samma rum som ni.
Berättade du för henne?
- Jag var tvungen. - Jisses, Dean...
Det var det, eller en fiende för livet. Hon lugnar sig nog.
Men tvingar du mig att stötta stängning av vapenmässor blir hon sjövild.
Dean skulle inte göra så. Vi har lagt miljoner i kampanjen.
Nu behöver han inte dig längre.
Försöker du skrämma mig? Så att vi backar?
Nej, jag har ett erbjudande.
Ohio är en svår delstat för demokrater. Julia har varit snäll mot mig.
Lojalitet är viktigt, men du måste vara lojal mot mig nu.
Jag kan inte göra det.
Då får vi ställa in.
- Jag hittar någon annan kampanjpartner. - Jag kan inte stödja lagförslaget.
De går hand i hand nu.
Är du med eller inte?
Tänk om förslaget går igenom i representanthuset, men inte i senaten?
I gentjänst för vadå?
Du övertygar senatorn att dra sig ur.
Ledningsgruppen vill ha honom och vi har inte protesterat,
men presidenten och jag vill ha Cathy Durant. Hon är en starkare kandidat.
Är du villig att överge ditt eget lagförslag?
Om det står mellan att slå Conway eller dig är valet lätt.
Jag har redan sagt åt Dean att han får vara kampanjpartner.
Hur gör jag nu?
Se på nyheterna imorgon.
Du gjorde rätt val.
- Jag hoppas det. - Hoppas inte, tro det.
Jag ber Seth skicka dig en kopia på talet.
- Du kan visa ut senatorn nu. - Ja, sir.
- Ursäkta. - Det går bra. Kom in.
- Vad sa han? - Han gör det. Vad sa hon?
Att hon ska tänka på det.
Hur vet vi att hon inte berättar om våra planer?
Jag sa att om hon gör det så får vi igenom lagförslaget i senaten.
Kan du ge mig en handduk?
- Meechums hand. - Va?
Jag ritade av den på en vägg för ett tag sen.
De målade över den. Det var inget.
Francis, jag har funderat på Yates.
Paret Conway har allting.
De har sina barn, videoklipp och Twitter.
Det är inte många som förstår oss. Meechum var en av dem.
Tom är en annan.
Åtta...
Sju. Fint.
Herr Långbyxor.
Herr Finsko. Stick!
- Stick! - Är du hungrig?
Inga pengar. Du måste gå. Du och dina pengar, gå nu.
- Jag ringer snuten. - Okej.
Snuten, nu... Jag ringer snuten.
Frun?
Jag är polisman Tom.
Ringde du efter mig?
Det var en man här.
En ond man.
- Bor du här i kvarteret? - Trettiotre år.
Tre, tre.
Har du sett den här onde mannen här?
Okej.
Den här kvinnan, då? Har du sett henne?
- Vacker. - Ja, det är hon.
Hora!
- Försvinn! - Varför sa du så?
- Försvinn! - Varför sa du så? Berätta.
Berätta för polisman Tom. Varför sa du det ordet?
Försvinn!
Jag byggde den själv med min son. Han gör El Capitan nästa vår.
Friklättring.
Att vara presidentkandidat känns som att klättra utan säkerhetslina.
- Varför vet inte pressen att du är här? - Precis som du, general,
är jag ledig på söndagar för att vara med familj och vänner.
Eller för att få nya vänner.
Guvernören, jag vet att du vill att jag ska avgå.
Men det var fel av mig att hota.
Dreyer berättade att ICO tog över ett oljefält till i veckan.
De växer.
- Han berättar mycket för dig, eller hur? - Det här sker under din vakt.
Presidenten handlar inte och du kan inte tvinga honom.
Inte om du stannar.
Men om du avgår lovar jag att det bara blir tillfälligt.
När jag blir politisk, kan jag inte gå tillbaka.
Jag menar inte en återinsättning.
Jag menar att göra dig till min kampanjpartner.
Tack.
- Har du läst den? - Bara ett utdrag. Den är kraftfull.
Och den blir kontroversiell. Säg ja, så visar jag dig.
Telegraph tillåter det inte.
- Samma moderföretag, bådas namn. - Spelar ingen roll.
Tidningen är strikt med sånt.
Det spelar roll, för min pappa sitter i styrelsen.
Ett samtal till din redaktör...
Det finns många som skulle vilja göra det här.
Inga som känner honom väl.
Min nya valkorrespondent såg dig och Yates smyga iväg på kampanjen.
Yates öppnar sig nog. Du vet säkert vilka knappar du ska trycka på.
Det är en intressekonflikt.
Pappa visade mig artikeln du skrev.
Den som aldrig gick i tryck, där du kallade honom en tyrann.
Vissa av oss har byggt vår karriär på gott rykte,
inte en pappa som gett oss en tidning som leksak.
Eller genom att mysa med gamla skolkamrater?
Jag har hört allt förr.
Du kanske inte gillar mig eller Conway,
men du måste föredra oss framför fyra år till med president Underwood.
- Det är bra skrivet. - Jag vet.
- Men inte nog för att hota en president. - Tillräckligt bra för att få hit mig.
Jag trodde att Francis gjorde klart för dig att du inte fick utmana oss.
Han skulle avslöja att jag inte skrev Scorpio.
Jag hoppas du förstår att vi inte kan låta det här gå i tryck före valet.
Det gör jag.
Varför ville du träffas?
Jag behöver ett slut.
Jag har ett som duger, men inte det jag älskar.
- För det är falskt. - Det är sant att du gick.
Om jag hade gått, skulle jag inte vara här.
Jag tror inte ett ögonblick
att ni åkte för att besöka er mor för att hon var sjuk.
- Varför inte? - För ni har aldrig nämnt henne för mig.
Att inte säga något säger mycket ibland.
Historien kanske handlar om hur hon kom tillbaka.
Att du är här betyder inte att du är här.
Skulle du inte vilja veta?
Vill du inte ha ditt slut?
Tänker du berätta om det?
Om er två? Inga lögner.
Nej, jag tänker inte berätta någonting.
Du kan observera, som du gjorde förut.
Skillnaden är att allt du ser den här gången är ditt.
I gengäld skulle vi vilja ha något.
Tal. Vi behöver någon som känner oss
och våra röster.
En talskrivare? Du skämtar.
Det är enda sättet att rättfärdiga att du är med oss
ifall pressen frågar.
Ni vill hålla ett öga på mig.
Det är bara rättvist, eller hur?
Om du ska hålla ett öga på oss.
Du gav oss en vecka. Vi ger dig en dag.
Det var precis här
som jag blev skjuten med två kulor av ett olagligt införskaffat handvapen.
Secret Service-agenten Edward Meechum, marinsoldat och min vän,
avled av kulorna från samma vapen.
Det offentliga stödet
för första damens lagförslag om en universell bakgrundskontroll
har varit enormt de senaste dagarna.
Vi har hört av tusentals
och idag vill vi lägga en röst till den kören.
Det är en mäktig röst. Senator Dean Austen från Ohio.
Tack, herr president.
Jag har varit en medlem av NRA sen jag var tonåring.
Jag har alltid förespråkat rätten till vapeninnehav.
Men idag vill jag ge mitt starka stöd för första damens lagförslag.
Varsågod.
Låt mig ställa en fråga till.
Jag säger ju att om du säger att hon bodde här, så tror jag dig.
Hon gillade nog inte pizza, för jag minns inte ansiktet.
Inte hon. President Underwood.
Jisses, jag slipper inte undan honom.
Hans fru ringde just. Ett robocall om vapen.
Har du sett honom här i kvarteret?
Visst. Hela tiden.
Med drottningen av England, fredagar efter bowlingen.
När han satt i kongressen.
Nej, aldrig. Det skulle jag minnas. Jag minns ansikten.
- Parmesan? - Där borta.
Jag såg den mannen några gånger.
- Senatorn? - Nej, den döde.
Secret Service-killen.
Här inne?
Ja, för ett tag sen. Han kom in på en kopp kaffe.
Aldrig pizza, bara kaffe.
- Är du säker? - Jag sa ju att jag minns ansikten.
"Hjulen lättade och inom några sekunder försvann Washington
under ett täcke av dis och smog.
Med pannan tryckt mot fönstret
föreställde hon sig att det var så här det måste ha sett ut
för tusen år sen, då solen steg över molnen
och det bara fanns ett träsk där nere.
På den här höjden, med den utsikten, skulle hon kunna vara var som helst.
Men det viktiga är att hon var var som helst utom just där."
- Vill du ha en till? - Ja.
SLUT
Sa han varför?
Okej, tack, Dana.
Yates drog sig ur. Han sa att han kommit överens med Underwood.
Han spelade ut oss mot varandra.
Vi kan ändå läcka utdraget.
För riskabelt. Om vi kommer undan med det, bra.
Men om vi inte gör det framstår vi som opportunister. Det är inte värt det.
Tror du att klyftan mellan dem är sann?
Vem vet?
Jag älskar hur han skriver.
- Jag önskar jag fick läsa resten. - Jag avskydde Scorpio.
- Den var vacker. - Det var skräp.
- Varför det? - Huvudpersonen är en mes.
- Jag gillar inte när du säger så. - Det är han.
Han lät sin bästa vän ta livet av sig. Men gör inget?
Han hade ont. Han skulle dö ändå.
Det spelar ingen roll. Det är fegt.
Jag tycker han var modig. Och hans vän. Yates var modig som skrev det.
Modig är att inte ge upp. Man kämpar oavsett vad.
Så Kate Baldwin var villig om Yates var med?
Ja, Dana gav henne 20 000 ord.
- Jag tror att vi kan agera. - Hur då?
Ring upp henne igen.
- Julia. - Olivia, jag visste inte att du var här.
Bara ett litet besök.
Jag saknar att se Dean ibland. Säg inte det till honom.
- Ger du oss några minuter? - Hon kan stanna.
- Ni har saker att diskutera. - Som att din make drar sig ur.
Det är väl därför hon är här? För uttalandet?
Presskonferensen var nog överraskande. Presidenten ville inte att du skulle veta.
- Han trodde du skulle protestera. - Han har rätt.
Min plan var att prata igenom det före tillkännagivandet.
Det blir inget tillkännagivande.
Du kan inte bara valsa in här...
Vi har samlat in 20 miljoner för din make sen han var i college.
Det ger mig rätt att valsa in när jag vill.
- Visa lite respekt. - Älskling, snälla.
Nej. Det var det här vi ville.
- Vad vi har jobbat för. - När Underwood förlorar,
tillbringar du de kommande åren med att bekämpa motståndare.
Alla våra 200 000 medlemmar i Ohio kommer att vända sig mot dig.
När du förlorat den här tjänsten kommer Olivias advokatbyrå att dö.
Glöm inte att vi har gett dig de flesta av dina klienter.
- Han fick kalla fötter. Vad kan jag göra? - Övertyga honom att ändra sig.
Han lyssnar inte. Han säger att NRA attackerade honom.
På grund av presskonferensen.
Nej, det var Austens idé, inte min. Jag sa att han skulle ligga lågt,
men han ville vara med hela vägen.
- Tanken var att balansera kandidaterna. - Vi kan inte göra något åt Austen.
Frågan nu är vem vi kan ersätta honom med.
Se på listan igen?
Han var bra, men jag är inte intresserad av de andra.
Låt oss inte börja om, herr president.
Vi har en bra lista.
- Alla kan ställa sig bakom de namnen. - Det är det vettiga.
Enda problemet med sunt förnuft är att det är så... förnuftigt.
Jag tror vi kan bättre.
Vem?
Cathy Durant.
Louisiana är ingen vågmästardelstat, jag vet det.
Men hon är en nationellt känd person, hon hjälper oss med kvinnornas röster
och jag litar på henne.
Vapnen, då?
Hon har ingen stark åsikt.
Bättre än så. Hon har aldrig nämnt ett ord om det. Vi har kollat.
- Jag gillar det. - Jag med.
- Men jag hade en annan tanke. - Vem?
Inte "vem". Hur.
Jag tror inte att jag borde välja henne. Jag tycker att partiet ska göra det.
Inte ett öppet konvent.
Du, Bob, låt oss...
Vi måste komma ihåg att min hälsa kommer att vara en stor belastning.
Den som blir kampanjpartner kan även bli president.
Det är ett...
ett allvarligt scenario som jag inte vill tänka på, men det finns där.
Om det är ett så allvarligt beslut, varför inte låta partiet fatta det?
Det skulle vara öppet.
Nej. Vi gör så att Cathy vinner.
Men det får se ut som partiet väljer henne.
Tänk på nyhetsbevakningen. Vi skulle äga nyheterna.
Du vill att konventet blir en cirkus.
Bob, jag vet inte om du lagt märke till det,
men politik är inte längre bara teater, det är showbusiness.
Så låt oss ge den bästa showen i stan.
Bra.
Kan du göra honnör, general?
Aktiv militär får inte tala med pressen.
Han lämnade in sin avskedsansökan i morse.
Det menar du inte.
Vi ska lägga ut det online så fort presidenten accepterar den.
Det är inte ofta en månadsjournal får tag på sånt här.
- Han kommer att bli nedringd. - Men ni får en exklusiv intervju.
- Jag är ledsen för Tom. - Det är inte jag.
Tack, general.
Vi ska gå och göra i ordning för...
God eftermiddag, general. Kate Baldwin.
Ska vi?
Det största som mrs Underwood fokuserat på är vapen, givetvis.
Vi har använt diskussionspunkter,
- så ni borde... - Ursäkta, finns det vatten?
Ja.
Jag är lite bakfull.
Jag är åtminstone inte full längre.
Vill ni ha?
Nej, tack.
Okej.
Så...
till diskussionspunkterna.
Vad är det?
Ursäkta mig ett ögonblick.
Det jag främst vill kommunicera handlar om dödsfallen,
med personliga historier, sånt som kan kopplas till...
Claire.
- Tom. - Herr president.
Kan vi talas vid?
Ni kan fortsätta.
Bryr hon sig egentligen om vapen?
Vad har det med saken att göra?
Vi visste att det fanns en risk.
Han kommer att göra mycket. Jag är säker på att det är Conway.
Problemet är LeAnn. Hon pressade oss att avbryta luftattacken.
Vi valde vår väg. Låt oss inte vara efterkloka.
Ta inte illa upp, mrs Underwood, men hon gör skada.
- Hon borde ersättas. - Lagförslaget går igenom tack vare henne.
Sir? Jag fick det här från Dana Treister, redaktör för Vanity Fair.
Betyder det...
Han tänker göra den jäveln till sin kampanjpartner.
- Vad pågår? - Jag ser vad jag kan gräva upp.
Nej. Han granskades innan han tillsattes som försvarschef.
Följ med Seth och skissa på ett uttalande om avgången.
- Ja, sir. Kom. - Vad är det, Doug?
Det är LeAnns fel.
Han skulle aldrig ha avgått om det inte var för henne.
Se vad du kan hitta.
Om generalen? Presidenten sa nej.
Om LeAnn.
Jag vill inte bli inblandad i...
Jag trodde vi hade en överenskommelse. Din lydnad.
Jag ska se vad jag kan göra.
Håller du med Doug? Har du reservationer om LeAnn?
Mindre om henne och mer om Tom.
Men jag sa ju att jag litar på dig i det här.
- Har ledningsgruppen samtyckt än? - De är skeptiska.
Vi kan använda det här.
Om det finns något tvivel om ett öppet konvent, släpp då tanken,
för vi vill begrava de här nyheterna. Brockhart har just avgått.
Generalen hamnar på omslaget till Vanity Fair.
Tänk vad Conway kan göra med det.
Conway!
Tack för att ni kom hit.
Tack för att ni kom. Tack!
Tack för att ni kom.
- Dana skickade det här. - Fint att se er.
Historien har kommit ut.
- Hej. - Är inte min fru perfekt?
Tack.
- Låt henne veta hur perfekt hon är! - Sluta.
Du är bara för mycket!
- Tack! - Conway!
Jag vet, Fausto.
Jag blir trött av att tänka på det.
Okej.
En tusenmilaresa...
RESERAPPORTER - EDWARD MEECHUM 1/5-13 - 30/6-13
---===DBRETAiL===---