PŘED POČÁTKEM
Promiňte?
Hej!
Ano? To jsi byl ty?
Ahoj. Jo.
Jestli můžeš, podržíš tohle, zatímco to roztočím?
Jak to mám natočit?
Ne, jen to pevně drž. To je ono.
-Dobře. Připraven? -Na co?
A je to. Nádhera.
-Díky. Už to můžeš položit. -Dobře.
-To je vše? -Ne. Jen jsem zahříval motor.
Tohle bude sranda.
Už na to čekám...
No, od vždycky.
Ahoj. Jsem Azirafal.
Těší mě. Dobře, jedeme.
Budiž hmota, budiž gravitace, budiž vše ze stránek
11 až 3 000 602 včetně.
Má se něco stát?
No jo, pardon. Ano.
Na jedno jsem zapomněl.
Budiž světlo.
Dobrý Bože.
Ty jo. Ty jsi ale kráska!
To... to jsi všechno udělal sám?
No, víceméně.
Já... Já ten původní koncept nevymyslel,
ale velmi úzce jsem spolupracoval s těmi nahoře.
-Je to moc pěkné. -Děkuji.
A myslím, že jsi odvedl skvělou práci.
-Tak k čemu to je? -Jak to myslíš?
Co přesně to dělá?
Jasně. No, co ta kráska nedělá?
V podstatě je to továrna na hvězdy.
Všechen prach a plyn, co vidíš,
sestaví asi 5 000 malých hvězd a protoplanet.
Většina hvězd bude vyrobena předem,
ale tyhle teprve začínají.
Pár milionů let se budou péct a pak
všude budou hvězdy.
To je hezké.
Víš, nahoře se teď říká,
že tohle všechno za asi 6 000 let
zase zrušíme.
Ale to není nic.
Jaký má smysl vytvořit nekonečný vesmír
s biliony hvězdných soustav,
pokud ho necháš běžet jen pár tisíc let?
Za tu dobu se ani motor pořádně nezahřeje.
Smysl...
No, slyšel jsi o Zemi.
Vlastně... Vlastně ne.
Modrozelená planeta?
Bude někde tamhle, až ten kvadrant spustí.
Tak tam budou „lidé“,
které teď navrhujeme.
Viděl jsem plány.
Začneme s chovným párem
a brzy jich budou spousty.
Budou se množit jako... No, budou se množit jako lidé.
Já to chápu tak, že hvězdy a tvá...
-Říká se tomu mlhovina. -Dobře.
No, existují jen proto, aby se lidé
mohli dívat na noční oblohu
a žasli nad neomezenou rozlehlostí
výtvorů Všemohoucího.
Ale to je pitomost!
Je to vesmír. Není to jen nějaká nóbl tapeta.
Miliony galaxií, biliony hvězd, spousty všeho.
Není to tu, jen aby to blikalo.
Většina ani nebude ze Země viditelná.
Proč nedat Zemi do středu vesmíru, tam je lepší výhled.
Radit Všemohoucímu s detaily stvoření, to není naše práce.
A čí je to práce?
Někdo musí říct: „Hele, šéfe, tohle je opravdu příšerný nápad.“
No, bojím se, že by to bylo považováno za nevhodné.
Přece se nikdo nebude zlobit, když dám návrh do krabice na návrhy.
Nemyslím, že Všemohoucí stvořil krabici na návrhy.
A navíc nemyslím, že je na nás navrhovat,
že by měla existovat krabice na návrhy.
Kdybych to všechno vedl, byl bych rád, kdyby se někdo vyptával.
Jiný úhel pohledu.
Nemůžeš prostě stvořit vesmír,
nechat ho běžet pár tisíc let a pak přestat!
Líbí se mi ten růžovomodrý kousek v rohu té mlhoviny.
Jo, je velmi...
Hele, dám ti radu...
Nerad bych, aby ses dostal do problémů.
Děkuju ti za pomoc. A za tvou radu. Ale já bych se toho nebál.
Kvůli pár otázkám se přece do potíží nedostanu.
KAPITOLA 1: HOST
DOBRÁ ZNAMENÍ
LONDÝN
SOUČASNOST
ZAVŘENO
„Drahý pane Padlý.
„Je tu něco, o čem si s vámi musím promluvit.
„Jde o záležitost velmi ugrentní.“
Spíš urgentní.
„S pozdravem, Maggie.“
Ahoj, Maggie.
Dostal jsem váš dopis.
Já myslela... No, bylo to drsných pár let
s těmi lockdowny a nepřicházejícími objednávkami z internetu.
Za dva týdny můžu být pryč.
Co prosím?
Proč? Už se vám to tu nelíbí?
Já tenhle obchod miluju, pane Padlý.
Miluju ho odmalička.
Ale vím, jak jsem se zpozdila s nájmem.
Pak je to zcela má chyba, že nájem nevybírám. Tak.
Prý jste mi objednala
nějaké desky Šostakoviče.
Nemám na nájem.
Mrzí mě to. Příští týden se vystěhuju.
Jen to všechno musím sbalit.
Když odejdete, Maggie, kde budu shánět desky?
Sehnat sedmdesát osmičky je mnohem obtížnější než elpíčka.
Vlastně ani nevím, kde bych začal.
Nemám peníze.
Maggie...
Co kdybych si prostě bez placení vzal ty desky Šostakoviče
a budeme si kvit?
Za nájem vám dlužím tisíce liber.
Ty desky by vás stály osm liber.
A 75 pencí.
Nemůžete mi přece odpustit nájem za osm měsíců.
Mohu. Odpouštění mi jde moc dobře.
Je to má oblíbená činnost. Právě jste zaplatila nájem.
Já mám svou hudbu.
A vím, co budu dělat příštích 21 minut.
Na klarinet se dá hrát nádherná hudba.
Cože?
Klarinet.
Dá se na něj hrát nádherná hudba.
Špatná lavička.
Hledáte ázerbájdžánského sekčního šéfa. Je tamhle.
Nesu ti poštu.
Něco zajímavého?
Převážně účty.
Nechápu, proč ti to prostě neposílají do auta.
-Účty pošli na účtárnu Pekla. -To jsem udělala.
Říkají, že to za tebe nemůžu podepsat.
Nedávej jim chleba, ty idiote!
-Kachny by ho jíst neměly. -Co by jim měli dávat?
-Vědí to? -Ty kachny?
Dole.
Vědí, že mě kontroluješ?
Crowley. Teď jsem zástupkyně Pekla v Londýně.
-A Peklo nezajímá, jak to děláme. -Jo, vzpomínám si.
Zajímá je jen, že to někdo udělá.
Říkáš si někdy, jaký to má smysl?
Jak to myslíš?
Jaký to má všechno smysl?
Nebe, Peklo, démoni, andělé...
Všechno je to... zbytečné.
-Bylo to vždy tak snadné? -Snadné?
Pořád plánuju komplikované strategické údery,
abych mezi lidmi šířila utrpení a paniku,
a když se jeden chystám uskutečnit,
lidi sami vymyslí hrůzu,
jaká by mě nikdy nenapadla.
Jo. Vždycky to bylo tak snadné.
Děje se něco, o čem bych měl vědět?
Pořád jsi nežádoucí.
Belzebub zkrátil několika nižším démonům dávky
a něco se chystá.
Kde?
Tam nahoře.
Něco velkého?
Nevím. Jen máme zvěsti,
že se tam nahoře něco děje.
Jestli ti něco řekne
tvůj informátor v knihkupectví, dáš mi vědět?
Ne, oni s ním už nemluví.
Když zjistím něco, co by mohlo být užitečné,
povím ti to. A na oplátku
mi ty povíš, co potřebuju.
Máš pro mě něco?
Mražený hrášek.
Co?
To se dává kachnám. Mražený hrášek.
Zbožňují ho a je pro ně zdravý.
Zdravím.
Líbí se vám něco?
Já... Ano. Kafe!
Jako obvykle? Neříkejte mi to. Mám to tady. Dáte si nízkotučné latté.
Vy máte paměť.
V téhle hlavě je spousta lidí a spousta kafí,
ale pamatuji si jen štamgasty.
Jasně, ano. To jsem já.
Pracujete v obchodu s deskami?
Netuším, kdo v téhle době kupuje desky.
Do háje!
-Co? -Hele.
Do háje!
Ahoj.
-Co... -Co tady dělám?
Ano.
No, co tady děláš?
Nevím, proto se ptám.
-Ty to nevíš? -Ne, ale rád bych to zjistil.
Také bych rád věděl, kde jsem.
A taky bych rád věděl, kdo jsi ty a kdo jsem já.
A také proč jsi nahý.
Kdo ti řekl, že jsem nahý?
Kdo... Vidím, že jsi nahý.
No jo.
-Mohu jít dál? -Ne.
Dobře.
Tak jo.
Jen... Pojď dovnitř.
-To se nevidí každý den. -Ne.
Asi nová donášková služba. Striptérský doručovatel.
-To jste si právě vymyslela. -Jo.
Jsem Maggie. Vlastním ten obchod s deskami.
Vím, kdo jste. Jste nízkotučné latté.
Jsem Nina.
Neříkám, že za to může Peklo. Neříkám, že za to někdo může.
Jen říkám, že pokud mu bude někdo pomáhat,
-jsme připraveni použít extrémní sankce. -Extrémní sankce?
Ano.
-Kniha života. -Jdu na to.
Cením si toho.
Říká se tomu horká čokoláda. Napij se.
Takže nevíš, kdo jsi.
Ano.
Jsem já. Jen nevím, kdo „já“ je.
-Aha. -Ale ty mě znáš.
-Poznal jsi mě. -Já...
znám někoho, kdo je ti podobný.
Tak to asi budu já.
To bývá jeden z hlavních způsobů, jak se to pozná.
Ale ty mě nepoznáváš.
Ne. Mrzí mě to.
Tak proč jsi přišel do mého obchodu?
Nevím. Myslel jsem, že bych měl.
Víš, jaké to je, když vůbec nic nevíš
a jsi si naprosto jistý, že všechno bude lepší,
když budeš nablízku jedné konkrétní osobě?
Ne. To rozhodně nevím.
Nemám tušení, jaké to je.
Co tě přimělo to říct?
Asi můj mozek.
Ale nejsem si jistý.
Takový jsem měl pocit. Že když přijdu sem,
možná se mi nestane něco hrozného.
„Něco hrozného“?
To... To je úžasné.
-Co hrozného? -Tady to dělá jedno
a tady něco jiného. Dvě naprosto odlišné věci.
-Ale obě jsou moc dobré. -Prosím, pověz mi
-o tom něčem hrozném. -Co? Nevím.
Vím, že je to neuvěřitelně ošklivé,
a proto jsem musel přijít sem a dát ti tu věc.
Co?
Teď to něco dělá tady dole.
Páni, tohle je zatím nejlepší.
Jakou věc?
Jakou věc mi máš dát?
Zdá se... Zdá se, že u sebe nic nemám. Myslíš, že je to důležité?
No...
Právě jsi řekl,
že to byl jediný způsob, jak zastavit něco hrozného.
Ale co?
Nevím!
Tak to asi dobře dopadne.
Většina věcí nakonec dobře dopadne.
Jednou mi byla trochu zima.
Teď mám tuhle hezkou deku.
A jindy
mě bolely ruce,
protože jsem někomu musel donést krabici.
Teď už mě nebolí.
Krabice.
TÍMHLE SMĚREM NAHORU
Reklama.
-Jo. -Měl bys vědět ještě něco.
Základy pobytu démonů na Zemi.
Buď mi zavolej a mluv,
nebo se záhadně objev. Nedělej obojí.
-Proč ne? -Věř mi.
Tak jo.
Objevily se další informace ohledně dění ve vyšších patrech.
Ať se děje cokoliv, týká se to Gabriela.
Jeho královská samolibost má potíže. To je tak smutné.
Vážně? Proč?
Sarkasmus. Příště na něm zapracujeme.
To je vše?
Nic tu není.
Co jsi mi nesl?
Jsi vtipný. Mám tě rád.
Díky. Já...
Říkal jsi, žes mi něco nesl.
Vážně?
-Tak asi ano. -Gabrieli. Prosím...
Soustřeď se trochu.
Proč jsi sem přinesl tu krabici?
Co je „Gabriel“?
Ty!
Alespoň myslím.
Gabriel. Hezké. To se mi líbí.
Gabriel.
I když... Vlastně ne.
Ne. Kdyby se někdo ptal, nejsi Gabriel.
Dobře.
Tak co jsem?
No, jsi...
-Jim. -Jim. Hezké. To se mi líbí.
Jim. Zkráceně Gabriel.
Ne. Zkráceně James.
James. Hezké. To se mi líbí.
James. Dlouze Jim. Krátce Gabriel.
Ne, na Gabriela zapomeň.
Pokusím se. Ale dělá mi problém na něco zapomenout.
Opravdu? Tak mi prosím řekni,
co bylo v té krabici.
V jaké krabici?
Haló. To jsem já. Nic neříkej.
-Jsi tam? -Už mám něco říct?
Ne. Sejdeme se naproti knihkupectví.
Budu v Dejte mi kávu nebo smrt.
-Přes ulici. -Za dvě minuty.
„Svým dechem rozžhaví uhlí řeřavé, jeho tlama šlehá plamenem.“ - Jób 41:19
Dobře. Co se děje?
Ono se něco děje? Kdo to řekl?
Tón tvého hlasu. Voláš mi ze tří důvodů.
Z nudy, chceš se pochlubit něčím, co jsi udělal, nebo se něco děje.
Mluvil jsi, jako by se něco dělo.
Je hezké se někomu pochlubit něčím, co jsi udělal.
-Teď, když už se nehlásím Nebi. -Ahoj.
Dáte si něco?
Vemte velký hrnek. Dejte do něj šest shotů espressa.
-Nic víc. -To zní zábavně.
-Uklidňuje tě to? -Ani ne.
Co prodáváte na uklidnění, Nino?
Koláčky?
Tak pár koláčků, prosím.
Jak se má váš přítel naháč?
Není... Není to můj...
No, rozhodně už není nahý.
Jste tajemný, pane Padlý.
-Taky prodáváte knihy? -Ani pod pohrůžkou smrti.
Tohle je... Crowley.
-Známe se už hodně dlouho. -Těší mě.
Hele, v Nebi se děje něco velkého. Nevíš o něčem?
Možná trochu.
Neprobereme to u tebe v obchodě?
-Protože tam je nahý muž? -Technicky ne.
Má to co do činění s tím, proč teď nejsme ve tvém knihkupectví?
Je to něco, s čím ti můžu pomoct?
K tomu nájmu, pane Padlý,
jen chci říct, že jste anděl.
Nic takového.
Koláček?
-Zase konáš dobro, anděli? -To se stěží počítá.
Zcela sobecký čin.
Jste tu zase?
Jen jsem si ještě před zavíračkou chtěla něco dát.
Škoda. A já myslela, že to je díky mé okouzlující osobnosti.
Vlastně jsem vám něco donesla. Ninu Simone.
A vy jste taky Nina.
Nemám si to na čem přehrát.
Ne... Jasně. Samozřejmě.
-Nízkotučné latté? -Ne. Nemohla bych spát.
Jen bylinkový čaj. Mátový. Ale ten heřmánkový taky vypadá dobře.
Stárneme.
Pamatujete, jak jsme pařily? Teď chodíme spát před desátou.
Já nepařila.
Byla jste puberťačka, ne?
Jo, ale nebyla jsem taková.
Pardon. Neměla jsem jen tak nosit to elpíčko.
Byl to dlouhý den.
Potřebuju zavřít krám. Doma mě čeká partnerka.
-Vy máte partnerku. -Která nemá ráda, když se zpozdím.
Těžká volba. Mátový nebo heřmánkový čaj?
Nechtěl jsem to říkat nahlas,
ale zdá se, že se u tvého minulého zaměstnavatele
děje něco divného.
Neuhádneš, na koho se mě Shax ptala.
Možná to uhádnu.
Tak do toho, hádej.
Na Jima?
Jima?
-My nějakého Jima známe? -Ahojky.
Gabriel!
Vidíš? Říkal jsem, že vypadám jako Gabriel.
-Co tady dělá? -Nevím.
-Co se mu stalo? -Nevím.
-Zeptej se ho! -To jsem udělal! On to taky neví.
Zeptej se ho pořádně!
Co děláš
v tomhle knihkupectví?
Já tu...
utírám prach.
Dobře.
Bude to v pohodě. Někam ho vezmeme a necháme ho tam.
Kam ho vezmeme?
Kamkoli.
Nejde ani tak o to, kam ho vezmeme.
Hlavní je, že se s námi nevrátí.
Sbalíme ho do Bentley, odvezeme do Dartmooru a zbavíme se ho.
Proč do Dartmooru?
Protože Dartmoor je hodně daleko a není to tady.
Má potíže, Crowley.
Tak bychom od něj měli být co nejdřív co nejdál.
Říkal, že se mu stane něco hrozného.
O důvod víc, aby nebyl poblíž nás, až se mu to stane!
Já jen...
Anděli, tohle je nejvyšší archanděl celého Nebe.
Tvůj bývalý šéf,
který se tě snažil svrhnout do plamenů pekelných a zničit tě.
-Není to náš přítel. -Myslím, že nemá žádné přátele.
-Přesně. -Ano, přesně.
Co přesně jsi myslel tím přesně? Přijde mi, že jsme tím nemysleli totéž.
Nemá žádné přátele, tak nás potřebuje.
Já od něj potřebuju jen to, aby byl velmi daleko ode mě
a mého vzácného, klidného, křehkého života,
který jsem si tu urval.
-Já myslel, že jsme si ho urvali spolu. -To já taky!
Tak dobře.
Pokud mi odmítáš pomoct, tak samozřejmě
můžeš klidně odejít.
Odejít?
Vážně? Takhle to chceš udělat?
Ne. Rád bych, abys mi pomohl.
Žádám tě, abys mi pomohl se o něj postarat.
Ale jestli nechceš, tak nechceš.
Nechci.
Na tohle jsi sám.
Jen dýchej, to lidé dělají.
Pak počítají do deseti, než udělají nějakou hloupost.
To je divné. Vidíte toho chlapa? Šest shotů espressa. Kouří.
To není protizákonné.
Na ulici může kouřit.
Ne, podívejte se na něj, kouří se z něj.
Já nemůžu. Mám děsný vztek!
Deset!
Myslím, že do něj právě udeřil blesk!
-To snad ne. -Co se děje?
Když vypadne proud, nahodí se bezpečnostní systém.
Dveře se samy zamkly.
Nějakou dobu tu budeme.
Když někomu zavoláme, určitě nás pustí ven.
-Mám vybitou baterku. -Já taky.
Nechápeš mě, Urieli. Určitě neúmyslně.
Myslím, že tě dobře chápu, Michaeli.
Říkáš, že někdo musí velet.
-A že to budeš ty. -Samozřejmě
nemluvíme o nahrazení nejvyššího archanděla.
Já jsem archanděl Michael.
Ty jsi archanděl Uriel.
My nevelíme.
V tuhle chvíli
nemá Nebe nejvyššího archanděla.
Vždycky existuje nejvyšší archanděl.
-Ano? A kdo to je? -Jde mi o to,
že během Gabrielovy nepřítomnosti
někdo pořád musí vykonávat jeho povinnosti.
Někdo musí dávat rozkazy.
A to máš být ty?
Jsme to my všichni.
Pod mým vedením.
Mám službu.
Vaše Blahoslavenosti?
-Ano. -Ano.
Tohle byste asi měli slyšet.
Muriel.
Ahoj.
A vy jste?
Nikdo. Tedy,
technicky jsem Muriel, písařka 37. řádu,
ale nejsem nikdo.
Takže?
No, našla jsem něco u výtahu dolů.
Na podlaze.
Fyzický předmět?
V Nebi?
To je nemožné.
Ano. Já vím.
Rozhodně to je pozemský předmět.
To vidím.
Myslím, že odešel na Zemi.
Opravdu?
Ale no tak!
U mě v autě! Opravdu?
Ahoj, zrádce.
Belzebube!
Asi si říkáš, proč jsem tě sem zavolal.
To tys přišel za mnou!
Ale no tak!
Já myslel, že si...
...v zásadě rozumíme.
Ne.
Pořád jsi zrádce.
Když si usmyslím, můžu na tvou hlavu vypsat odměnu.
Máš novou tvář?
Tahle stará věc?
Tu už mám dobu.
Taková škoda, že si Peklo nikdy necenilo tvého nadání, Crowley.
Opravdu? No jo.
Co kdybych řekl, že je ti Peklo ochotné odpustit?
Co kdybychom byli ochotní tě vzít zpět? Bez dotazů a s pěkným povýšením.
To nezní jako něco, co bys řekl.
Mohlo by.
Archanděl Gabriel zmizel.
Víme, že není v Nebi. Nevíme ale, kde je.
Jaká záhada!
Někdo ho před námi musí skrývat.
Nepravděpodobné.
Kdybys Gabriela našel a předal nám ho, mohl by sis říct o jakoukoli odměnu.
Hledají ho všechny hordy pekelné. A my ho najdeme.
Ale ty, Crowley, znáš Zemi ze všech nejlépe.
Je to velký vesmír.
Spousta míst, kde by se mohl archanděl na útěku skvěle bavit
a nikdo by ho nikdy nenašel.
Ať je kdekoliv, najdi mi Gabriela
a můžeš mít cokoli, po čem tvé hnusné srdce touží.
Mohl bys být pekelným vévodou.
Podle toho, co jsem slyšel ze zdrojů, které samozřejmě neprozradím,
ty nahoře Gabrielovo zmizení vážně trápí.
Prý si to vyřídí s kýmkoli,
kdo je do toho zapletený.
Jak?
Extrémní sankce.
To přece neexistuje.
O tom jsme vtipkovali, abychom strašili cherubíny.
Ale existuje. Extrémní sankce.
Kdokoliv zapletený do Gabrielova zmizení
bude vymazán z Knihy života.
Nebudou jen pryč,
bude to jako by nikdy neexistovali.
To... To jim dá lekci, že?
Jestli se něco doslechneš, povíš to nejdřív mně.
Nic o tom nevím, ale rozhodně ti dám vědět.
Ne, Azirafale! Cos to udělal?
Někdo jde. Zvedni ceduli.
PROSÍM, POMOZTE NÁM!
No tak!
Někdo by klidně mohl vejít do mého obchodu
a ukrást desky. Mohli by vybílit pokladnu.
Viděla bych to. Nemohla bych nic dělat.
Kdybych měla obchod s deskami,
víc bych se bála, aby se tam někdo nevloupal a nenechal tam další desky.
Dáte si víno? Vzadu máme lahev pro případ nouze
Tohle se počítá.
Nepiju.
Proč ne?
Nikdy jsem nechtěla.
Nechutná mi to.
No, já se potřebuju napít.
-Neodsuzuju. -To je dobře.
Už mám za život odsuzování dost.
Až se mi zapne telefon,
bude tam asi stovka ustaraných zpráv od Lindsay.
Je hezké mít doma někoho, kdo se stará, kde jste.
Jo. No, Lindsay má ráda, když napíšu,
že mám přes deset minut zpoždění.
Je to vtipné. Trochu jsem doufala, že si popovídáme.
A teď tu jsme.
Zamčené.
Teď tu obě jsme.
Uhni!
V tom pruhu je místo jen pro jednoho a ty to nebudeš.
Ne. Ani na to nemysli.
To je lepší.
Proč prodáváte desky? Ty už nikdo nekupuje.
Víte, ten obchod s deskami založila má prababička
ve 20. letech 20. století.
Původně byl ten obchod na rohu v knihkupectví pana Padlého.
Možná proto mě tam nechává zůstat. Z nostalgie.
Protože jeho děda znal vaši prababičku?
Jo.
-Někdo jde směrem sem. Cedule. -To je on.
To je ten, co do něj uhodil blesk. Šest shotů espressa.
Opravdu?
Moje chyba.
To je náhoda.
Když šel tamtudy, tak to vypadlo a...
To je Lindsay.
MÁŠ HODNĚ CO VYSVĚTLOVAT.
PAMATUJEŠ, CO JSME SI DOMLUVILY O VZÁJEMNÉM RESPEKTU?
KDE SAKRA JSI?
Jsem zpátky.
Ano. To vidím.
Mám se ti za to omluvit,
nebo to budeme považovat za uzavřené?
Omluvu bych vlastně uvítal.
Měl jsi pravdu.
To nestačí.
Chci pořádnou omluvu.
-Ne. -A malý taneček.
-Já netancuju. -Já se tanečkem omluvil v letech 1650,
1793, 1941...
Fajn!
Měl jsi pravdu, měl jsi pravdu Já se mýlil, měl jsi pravdu
Dobře?
Moc hezké.
Musíme ho tu udržet a schovat ho.
-Před kým? -Před všemi. Nebem, Peklem, lidstvem.
Uděláme to spolu,
aby si nikdo nevšiml, že tu je, dokud to nevyřešíme.
-Spolu? -Ano, uděláme... malý zázrak.
Aby si ho nikdo nevšiml.
Obzvlášť, jestli ho hledají.
Nebe by si všimlo, kdybych vykonal i velmi malý zázrak.
Taky nechci, aby se Peklo zajímalo.
Ahoj. Odkud ses vrátil?
Z venku.
Je to velké? Můžu se ven podívat?
Ne. Musíš zůstat tady.
V knihkupectví. Tady se o tebe můžeme postarat.
Hezky zůstaň tady.
Crowley, když každý uděláme jen poloviční zázrak,
já bych ho schoval před tvými bývalými kumpány
a ty bys ho schoval před mými. Toho by si nikdo nevšiml.
Jo.
Jo, to by šlo. Dobře.
Dobře, ty...
Jim. Zkráceně James, ale můžete
-mi říkat různě. -Jime.
Sedni si na tuhle židli.
Ty ho vezmi za pravou, já za levou.
Musíme udělat ten nejmenší,
nejnepodstatnější
polozázrak, jaký jsme kdy vykonali.
Nesmí zůstat ani stopy ničeho zázračného.
V Nebi si toho nesmí nikdo všimnout.
Dobře. Na tři.
Raz, dva, tři. Teď.
Myslíš, že to fungovalo?
Nevím. Asi jo.
Dobrá zpráva, Jime.
Nikdo si tě nevšimne.
Jsi tu v bezpečí.
Prozatím.
Dokud nezjistíme, co se doopravdy děje.
Myslím, že vím, co se děje.
Co?
Nebudu chodit ven.
A teď...
Mám dva přátele.
Nejsem tvůj přítel.
Asi se to povedlo.
Byl to prvotřídní tajný polozázrak.
A nikdo si ničeho nevšiml.
Promiň, Michaeli.
Myslím, že s tímhle by ses měl vypořádat ty.
-Co se děje? -Máš službu.
-Já vím, že mám službu. -Jde o Zemi.
Pojď se na něco podívat.
-Viděli jste Gabriela? -Ne tak docela.
Ale podívej se na tohle.
Vypněte ten rámus.
Můžete, prosím, vypnout alarm?
Aha.
Možná nevíme, kde Gabriel je, ale povím ti, co víme.
Jeden bývalý anděl je v tom až po své knihkupecké uši.
Překlad titulků: Jan Šauer
Kreativní dohled: Lucie Musílková