2500 aC
Hauries de saber per què estàs a punt de morir.
Déu t'ha abandonat.
El Déu que diu que t'estima,
que et demana veneració,
t'ha abandonat perquè et destrueixin.
Mala sort.
Comencem?
TERRA D'US
Quiet, dimoni, menyspreable eina de Satanàs.
En nom de Déu Omnipotent, arrere!
Ets tu. Ves per on.
No t'havia vist des de… el diluvi?
Sí.
Bé, perdona per allò.
No et preocupis.
Ai, Senyor.
-Per on anava? -Arrere.
Sí, sí.
Arrere, vil dimoni.
En el nom de l'Omnipotent, t'ordeno que desapareguis.
No.
No?
No, gràcies. Tinc autorització.
Autorització?
De qui?
De Déu.
No m'agraden gaire les bromes.
No, no, no. No és cap broma.
Aquestes cabres són d'en Job, oi?
Sí, d'en Job.
Que és, per si no ho saps,
un dels favorits de Déu. Així que…
T'ho resumeixo?
Satanàs i els seus agents diabòlics
tenen via lliure per destruir tot el que sigui d'en Job.
-Petons i abraçades, Déu. -No.
No pot ser veritat!
En Job és un home just i bondadós.
És realment una persona encantadora.
Doncs jo soc un dimoni.
Potser estic mentint.
Saps què? Descobrim-ho.
A mi em sembla veritat.
"Signat amb la mà i la peülla, respectivament. Amén."
Sí. Està tot bé.
Mare de Déu.
Què ha fet?
En Job? No res.
En Job és l'home més bo del món.
Per això és perfecte per a l'aposta.
-L'aposta? -Sí.
Resulta que Déu deia que en Job era molt just
i increïblement devot.
-I Satanàs va assenyalar… -Perdona, Satanàs?
…que potser ho era perquè ell el tractava molt bé.
En fi, resumint: Déu deixarà que Satanàs destrueixi tot el que té en Job.
I veurem què passa.
Només els seus béns materials?
Exacte. Res d'important, no.
Només la seva granja, els seus camells, les seves cabres,
els seus bous, els seus fills,
-les seves oques… -Què?
Les seves oques? Ja saps, els ànecs grans i malhumorats.
Els seus fills?
Ja ho entenc! D'acord. Està tot bé, doncs.
És clar que sí.
Confia sempre en el pla de Déu, Azirafel.
És clar.
Llavors, un cop acabin les proves d'en Job,
ho recuperarà tot?
Millor que això.
Déu el recompensarà amb el doble del que tenia.
-Lloat sia. -El doble de bous, de cabres…
-El doble de fills. -De fills també?
Sí, és clar.
Quants en té ara, tres? Doncs en tindrà sis.
Segurament set.
-Ja saps que a Déu li agrada el set. -Ja.
Ostres.
El que passa és que…
En fi, que la Sitis té 58 anys.
No sé si esteu familiaritzats amb el procés de naixement dels humans.
Sí, bastant familiaritzats,
donat que vaig presenciar el primer naixement humà.
Sí. Sí, és clar.
Tot i que, potser el naixement de l'Eva
no era exactament el típic…
És igual, volia dir…
Estem segurs que la Sitis vol donar a llum quatre vegades més?
Set vegades més.
Però ja té tres fills.
Sí, però aquests seran morts. Presta atenció.
No els hi tornarem?
És clar que no.
Però li'n donarem de nous.
Crec que volen els que tenen.
-I si els matem… -Azirafel…
Nosaltres som els bons.
D'acord? No matarem ningú.
Simplement, no impedirem que ho faci l'infern.
El que ells facin és cosa seva.
LONDRES
EN L'ACTUALITAT
Què ve després de la "k"?
-M'has espantat. -Això és bo?
-És que no t'he vist arribar. -Ja.
Potser podries fer renou quan et moguis per la botiga.
-Sí. -Després de la "k" ve la "l".
Però què estàs fent, exactament?
Estic organitzant els llibres.
He pensat a posar-los en ordre alfabètic.
Alfabètic… per autor?
Què és un autor?
No, els estava ordenant per la primera lletra de la primera frase.
Però ningú… Bona idea. Gràcies, Jim. Continua.
I, ara, sí que faré renou.
-Quan em mogui. -Molt bé.
Així no.
Ni així.
Cada dia és més a prop.
Va més ràpid que una muntanya russa.
Trobaré un amor com el teu pel camí.
Què cantes?
Estic cantant?
Suposo que sí.
Potser m'ho he inventat.
"Va ser la millor època i alhora la pitjor de totes…"
Això va a la "v".
Tens problemes.
Òbviament.
Antic dimoni, odiat pel cel, detestat per l'infern.
-Com se'n sortirà el nostre heroi? -T'estàs rient de mi?
Si fos així, ho sabries?
T'importa si pujo?
En Gabriel ha desaparegut.
Això he sentit.
He parlat amb Beelzebub
i creiem que l'Azirafel hi està involucrat.
És poc probable.
Ahir es va fer un miracle de gran poder.
El tipus de miracle
que només els arcàngels més poderosos poden fer.
Molt a prop de la llibreria del teu amic.
No saps què el va provocar?
Com saps que no vaig ser jo?
Ajuda'ns i t'estarem agraïts.
En cas contrari,
seràs odiat pel cel,
perseguit i eliminat per l'infern.
Entens que t'estic amenaçant, oi?
CAPÍTOL 2: LA PISTA
BONS AVERANYS
Maggie.
Tu en saps, de música.
Què em pots dir d'una cançó que diu…?
Cada dia és més fort.
Trobaré un amor com aquest pel camí.
Estàs plorant?
No.
De veritat creus que no?
-Perquè jo… -Sí, ja sé que estic plorant.
És una manera de parlar.
Sí, és clar.
I puc preguntar per què no estàs plorant?
Clarament, no estic plorant per ella.
No, no. Òbviament, no.
Vull dir, és clar que he trigat mesos a atrevir-me a portar-li un disc
i ahir ens vam quedar tancades a la cafeteria
i, és clar, vaig quedar en ridícul
i ella ja té parella. Però, a part d'això,
estic força segura que estic enamorada.
Però ella m'odia
i què faré, ara?
Podem reprendre això més endavant?
Crec que ara mateix no puc fer miracles.
Sí, no es preocupi.
Ho tinc controlat.
I té raó. No és vostè qui ha d'arreglar la meva vida amorosa.
La cançó es diu "Everyday", de Buddy Holly i Norman Petty.
Era a la cara B del single Peggy Sue,
publicat amb Coral el 1957.
Magnífic.
En tens una còpia?
En tinc massa.
Hi ha un pub a Edimburg.
Els envio singles per al tocadiscs i ells em tornen còpies d'"Everyday".
Diuen que cada disc que posen es converteix en aquesta cançó.
És una bogeria, però són escocesos, així que…
Tingui.
EL RESURRECCIONISTA PORTA DE LA CABRA, 66
Oh, no.
-Això no pot ser bo. -Què?
Són aquí. No els sents?
De qui parla?
I ell és allà tot sol.
Vaja, vaja.
-Que bé trobar-vos aquí. -Azirafel.
Ja saps per què hem vingut.
-Estem buscant… -Benvingudes!
Soc en Jim. És James escurçat, però no em cal repetir-ho a tothom.
Soc ajudant de llibreter.
Gabriel.
-On és en Gabriel? -En Gabriel?
De vegades la gent em diu Gabriel.
En parlem dins?
Sí!
Per descomptat.
Voleu entrar?
Que comenci la venda de llibres!
Jim, deixa aquesta gent tranquil·la.
No volen llibres.
És perquè no els han provat. Són fantàstics. Us ho ensenyo.
Pensaves que no veuríem l'estela?
L'estela? Quina estela?
L'enorme estela d'activitat miraculosa?
Ahir, en aquesta botiga.
Gairebé 25 llàtzers.
No em diguis que vas ser tu.
Suposo que…
puc haver fet un miracle.
I per a què era aquest miracle, Azirafel?
Una cosa tan poderosa devia ser important.
Els de tapa tova són genials per ventar-se.
Era…
Amor! Sí.
Sí, resulta que…
La Maggie, que porta la botiga de discos,
està enamorada!
Són coses d'humans.
De la Nina, a l'altra banda del carrer.
I la Nina no està enamorada d'ella.
I… Però la Maggie és la meva llogatera.
Així que…
vaig fer un miracle enorme
perquè ella
i la Nina s'enamoressin.
-I ha funcionat? -Sí.
Sí, ha funcionat perfectament.
Sí, estan enamorades fins a les calces.
¿Llavors el miracle no tenia res a veure
amb la desaparició d'en Gabriel?
En Gabriel?
Heu deixat caure
que buscàveu en Gabriel.
Ah, sí?
Sí.
I els grans poden ser matamosques.
Ja us veig les cares, però tranquil·les,
perquè la part bona és que mai funciona.
No et…?
No et conec?
Sí.
Em coneixes.
Soc l'ajudant de llibreter.
T'he obert la porta.
Enviaré algú demà al matí per registrar i verificar el miracle.
T'estarem vigilant de prop, Azirafel.
Em sembla molt professional.
I a mi?
Ei, a mi no em vigilareu de prop també?
Semblaven maques.
Cada dia és més a prop.
Va més ràpid que una muntanya russa.
CADA DIA ÉS MÉS A PROP
Trobaré un amor com el teu pel camí.
Cada dia és més ràpid.
Tothom diu: "Ves i pregunta-l'hi."
Un amor com el teu…
EL RUC BRUT
Anem al pub.
Tu mai vas al pub.
-Doncs ara hi som. -Què té de dolent la cafeteria?
Aquesta és la clau.
Jo vull un xerès. Gran.
Un whisky doble, si us plau.
I un xerès per a la Sra. Brighton.
Sr. Fell.
Hola.
Brown. D'El món de les catifes d'en Brown?
Ens vam conèixer a l'Assemblea Anual
de Comerciants i Botiguers de Whickber Street.
-És clar. -Va dir
que li encantaria organitzar una de les reunions mensuals.
Ah, sí?
Cada cop que miro la seva botiga, és tancada.
Si fos supersticiós, m'ho prendria personalment.
I tant.
Sí. En fi, cal parlar dels horaris de recollida de brossa
i de la il·luminació a l'hivern.
-Em sembla que… -Xerès per a tu.
Whisky per a mi.
Hola.
El senyor em deia que li encantaria
organitzar la reunió de la nostra associació de comerciants.
-Quina sorpresa. -Li enviaré tots els detalls.
Dijous vespre, però, després de tancar.
Ho veus?
Per això no vinc al pub.
Ha estat idea teva.
Hem de parlar d'una cosa urgent.
-Ho sé. El miracle d'ahir. -Exacte.
-No en podem parlar al cafè. -Per què?
És per la dona del cafè.
Es diu Nina.
La Maggie, de la botiga de discos…
n'està enamorada i no sap com funciona el flirteig.
Tenim un problema de veritat i és a la teva llibreria.
És el mateix problema.
El miracle d'ahir va fer sonar les alarmes al cel.
Sospiten alguna cosa.
I els he dit que havia fet que la Nina i la Maggie s'enamoressin.
-Per què? -És el primer que m'ha passat pel cap.
T'han cregut?
-Enviaran algú per comprovar-ho. -Genial.
Fes un petit miracle, mou els ditets,
-que la Nina s'enamori i llestos. -No funciona així.
I què proposes?
Ens ocuparem que passi.
Si elles s'enamoren,
les sospites del cel es dissiparan.
Com si una tempesta sobtada les obligués a refugiar-se juntes sota un tendal.
Es miren als ulls i se n'adonen, que estan fetes l'una per a l'altra.
Em sembla improbable.
No, no, no.
Si fas que els humans es banyin i es mirin als ulls, pam, ja ho tens.
Com a la pel·li de Richard Curtis.
Si has de recórrer a la ficció,
fes-ho com cal.
Com cal?
-Recordes la Jane Austen? -Sí.
És difícil d'oblidar, oi?
La ment darrere del famós robatori de diamants.
Contrabandista de brandi i espia.
Era una bona peça.
Escrivia llibres. Novel·les.
-La Jane Austen? -Sí.
Quina caixa de sorpreses. Novel·les?
Sí, eren molt bones.
Em sorprèn molt. Penses que coneixes algú…
-Els tenia ben posats. -Bé…
Els vestits, als balls.
Els convidats es reunien, feien el ball de rigor
i s'adonaven que s'havien malinterpretat
i que en realitat estaven enamorats.
Això sí que és improbable.
Sempre funciona, pel que sembla.
I una cosa més.
Has de veure el disc.
Crec que pot ser una pista.
M'he perdut. Faig una tempesta o no?
Vinga. Vull mostrar-te la pista.
Sigui el que sigui, no en diguis "pista".
-Però ho és. -Doncs no hi posis tant d'èmfasi.
Aquest matí, en Gabriel cantava una cançó.
-Què? -Has sentit mai una cançó que diu…?
Cada dia és més a prop…
-No. -És el que cantava.
Una cançó humana.
I hi ha un misteri de veritat
relacionat amb aquesta cançó i això és la pista. Sí.
No dic res més.
La Jane Austen també escrivia.
Mai no us entendré, humans.
Jim, digue'm: què saps?
D'acord.
Què saps?
No, vull dir, què és el primer que recordes?
Recordo una cançó que cantava aquest matí.
Però on la vas sentir?
L'he sentit aquest matí. Sortia de la meva boca.
I recordo les tres persones maques que eren aquí fa un moment.
Ah, sí?
Sí, no fa gaire que hi eren.
Pots fer-ho millor.
Va, pensa-hi.
Pensa-hi més!
Què és la primera cosa que recordes?
Recordo quan els estels del matí cantaven junts
i tots els àngels de Déu cridaven d'entusiasme.
Sí.
Sí, exacte.
-No. -Continua.
-No puc. -Sí que pots.
No puc. No puc!
No recordo aquestes coses. El meu cap no és prou gran. Ja no.
Sí, ho entenc.
Em sap greu, Jim.
Però ho has fet d'allò més bé.
Descansa.
El teu cap va dir això a en Job,
te'n recordes?
Per descomptat.
EL LLIBRE DE JOB LA DESTRUCCIÓ DE L'ESTABLE
Els meus fills?
Són per aquí? Els necessito per a una cosa.
No n'estic segur.
La Sitis ho deu saber.
Perdona. Has vingut en un mal moment.
Doncs sí, ja ho veig. Què ha passat?
Déu m'ha abandonat i m'ha lliurat als dimonis.
Deus estar furiós.
Em bull la sang.
És clar que sí.
Després d'haver estat tan devot.
Però no per Déu.
Estic furiós amb mi.
-Amb tu? Què has fet? -No ho sé.
Dec haver pecat de valent, no només per merèixer això,
sinó per no saber ni per què.
Què passa ara?
Sitis, amor meu, aquesta persona buscava els nens.
Per què? Qui ets?
Un vell amic. Vinc a oferir confort.
Quin vell amic?
Digue-m'ho tu.
Bildad el xuhita.
Això mateix. Aleshores, els fills, on són?
Ara no, Bildad el xuhita.
Gràcies per venir, però estem ocupats resistint la ira de Déu.
Sí. He pensat que us vindria bé algú que vigilés els nois.
No. Déu no en seria capaç.
N'estàs segura?
Però no han fet res. Són innocents.
També ho eren les cabres.
Una casa preciosa.
Quina llàstima.
Crowley.
No has de matar els fills d'en Job.
L'últim cop, semblaves convençut
que tampoc no podia matar les cabres.
Sí, estava equivocat.
-Tècnicament, pots. -Bé.
Doncs, tècnicament, ho faré.
Però no ho has de fer!
El millor de ser un dimoni és que pots fer el que vulguis.
Em tens enveja, àngel?
En absolut.
Jo compleixo la voluntat de Déu.
Matar nens innocents per guanyar una aposta amb Satanàs?
No crec
que aquesta sigui la voluntat de Déu.
Bé…
I tampoc no crec que sigui la teva.
Com has de saber tu el que vull?
-Et conec. -No em coneixes.
Conec l'àngel que eres.
L'àngel que vas conèixer no soc jo.
Doncs digue'm que vols fer-ho.
Mira'm als ulls i digue-m'ho.
Vull fer-ho.
Estic desitjant matar els fills innocents de l'innocent Job.
Igual que he sacrificat les seves cabres innocents.
Que Déu et perdoni.
Vaja…
-Pots deixar de somriure. -No estic somrient.
-No vol dir que siguem del mateix bàndol. -No.
Temporalment, no som de bàndols diferents.
Com tu diguis.
No tingueu por.
-Soc un àngel de Déu, el vostre Senyor. -Molt bé.
Has portat el vi que et va demanar el pare?
Per a la festa.
Què? No. No tinc vi, filla.
-Porto… -Enon.
Què passa?
Han vingut els àngels. Però no els de sempre.
I no han portat el vi.
Bé, doncs.
Ja podeu desaparèixer i anar a buscar-lo, no?
Sembla simpàtic.
Porto una advertència!
Satanàs ha enviat un dimoni per matar-vos… aquesta nit!
No siguis beneit. No gosaria.
Com, Satanàs?
-Satanàs no gosaria? -És clar que no.
Soc la Cesia, filla d'en Job.
Soc l'Enon, fill d'en Job.
I jo, la Jemima. He fet aquest bol.
És veritat. Però també és filla d'en Job.
Sabeu qui és, oi? En Job.
Literalment, l'humà favorit de Déu.
Sí, sabem qui sou.
Ets un àngel una mica estrany.
Ah, sí?
Ets un dimoni?
Quin ull.
Sí, en efecte.
-Tècnicament, és un dimoni. -Exacte!
M'han enviat per destruir-vos! Preparats?
Què? Has dit que no ho faries.
Soc un dimoni. He mentit.
No ens pots salvar?
No puc.
Té una autorització.
Però no tingueu por.
No us passarà res.
N'estàs segur, àngel?
Sí, força segur.
Què ha passat? Som al celler.
Ho sabia! El vent, imagino.
Això és el que havia planejat Satanàs?
Un vent poderós
del desert, que destruís la mansió
i els soterrés.
Ets molt llest, tu.
Crec que portar-nos a tots al celler ha estat molt intel·ligent.
Si us plau, algú em pot dir què…?
No.
-Què li has fet? -Això.
Puc ser blava?
Tranquil·la. Encara no estic cansat de tu.
Però puc?
És clar.
Han començat aviat.
Bé…
Ens podem posar còmodes.
Estàs bevent vi d'humans?
És la font de l'embriaguesa.
De debò?
Una vinya molt prometedora.
Molt bé.
No beus.
Doncs tasta el menjar.
No t'emborratxaràs menjant.
Va.
Prova una costella de bou.
Estàs intentant temptar-me?
En absolut. Als àngels no se'ls pot temptar, oi?
-I tant que no. -Doncs ja està.
Pots tastar-la lliurement.
Mare meva.
Salut!
Va. Ets una mica del nostre bàndol.
Gens ni gota.
Però no vas amb l'infern.
M'hi porto el millor que puc.
Però de quin bàndol ets?
Del meu.
Caram.
-Deu ser… -Què?
Solitari.
Solitari? No, solitari no.
De quin bàndol ets tu?
Del de Déu, evidentment.
De debò?
El mateix Déu que vol que peli els nens?
Sí.
-Però… -Sí.
Així és com vaig començar jo.
Ens veiem a l'infern.
L'ENDEMÀ
Job…
Déu meu!
-Blasfemes? No és típic de tu. -No, mira.
Déu meu!
Job, si tens preguntes per a mi,
jo tinc preguntes per a tu.
Saps com vaig crear la Terra?
On eres quan jo posava els fonaments de la Terra, Job?
¿Hi eres, quan tots els estels del matí cantaven junts
i tots els àngels cridaven d'entusiasme?
-¿Déu està… -Crec que sí.
…parlant amb ell?
-No crec que rebi respostes. -No.
Però només el fet de poder preguntar…
Coneixes les lleis del cel?
Vas posar les constel·lacions al firmament?
Pots donar ordres als llampecs i fer que et responguin?
Vas donar ales als paons, Job?
Vas ensenyar als estruços a córrer?
Què ha dit Déu?
Doncs… no n'estic segur.
No ho he entès gaire.
Coses massa meravelloses.
Hi havia estruços.
-Estruços? -I balenes.
N'està molt orgullosa, de les balenes.
M'ha explicat amb detall per què són tan meravelloses.
T'ha donat explicacions?
Crec que el que em volia dir
és que, si vull respostes,
torni quan pugui fer una balena.
I els nens?
Ha dit alguna cosa dels nens?
No.
Virtuós Job, has superat la prova de Déu.
Prepara't per a la recompensa. Observa.
Si has perdut 300 ovelles,
el Senyor te'n concedeix 600.
Perdó, disculpeu.
Què me'n dius?
Gràcies.
No m'ho agraeixis a mi, sinó a Déu.
Voleu que agraeixi a Déu les ovelles?
Els nostres fills.
Què passa amb els nostres fills?
Sí, sí. Us ho anava a dir ara.
Sapigueu, però, que els vostres tres fills són morts.
Déu us concedeix la fertilitat per concebre set nens més.
-Els nostres fills són morts? -Sí.
Però jo els estimava.
No vull més fills.
Si els meus nens són morts, maleiré Déu.
Això mai no surt bé. Te'n recordes, de mi?
Bildad el xuhita.
Qui és aquest?
Diu que és en Bildad el xuhita?
Efectivament. Bildad el xuhita.
Una mica de xulla?
Xuhita, per descomptat, significa "de la terra de Xúah".
Sí.
Això mateix.
On resulta que soc un important venedor de xulla.
Què, no menjaven xulla a Xúah?
Sí. En fi. Seria molt útil que fossis expert
en naixements humans.
Avui és el vostre dia de sort!
La xulla i l'obstetrícia
sempre han estat les passions de Bildad el xuhita.
Quin és el problema?
La Sitis acaba d'assabentar-se que tindrà un munt de fills més.
Doncs, fil a l'agulla!
No siguis tímida, Sitis. Soc carnisser-llevador professional.
Estic segur que aquests àngels ja ho han vist tot.
Sí. De fet, en Gabriel
va presenciar el naixement al Jardí de l'Edèn.
De debò?
Doncs hauré d'anar amb compte si tinc un expert mirant-me.
Redeu.
Fes el que et digui. Confia en mi.
Ara, bona senyora,
gira't cap al teu marit.
Fica la mà a la túnica.
Més amunt.
Una mica més amunt. Aquí.
I treu-ne tres costelles.
Sí, les costelles.
És… No us preocupeu.
És així com funciona. Ja ho he vist abans.
I, per completar el procés, una simple abraçada.
Mare!
Però no són nadons.
És clar que no.
-L'Eva era un nadó? -Ho era?
No. No, poden venir en qualsevol mida.
Enon, fill meu.
-Enon? -No, no.
Enon no, Job. L'Enon és mort.
Aquest és el teu fill nou.
-Però és… -Un miracle.
És un miracle
que el nostre fill s'assembli tant a l'anterior.
-Però és… -No, Job.
Mira, no és l'Enon.
És un fill nou.
Tots ells són… Són fills nous.
No. Tens raó. No és l'Enon.
Sí que ho soc.
Azirafel, ¿són aquests els fills nous
que Déu li va prometre?
Sens dubte, sembla que sí.
No, sens dubte, ho han de ser.
Però sembla que són els seus fills anteriors.
Azirafel, qui són?
Són…
…els seus fills nous.
Us ho… Teniu la meva paraula d'àngel.
Bé, ja està, doncs.
Per què no ho has dit abans?
Enhorabona.
EPÍLEG: JOB I LA SEVA FAMÍLIA TORNEN A LA PROSPERITAT
Crowley?
Se n'ha anat,
mentre pensaves.
Saps què?
Abans eres… odiós.
Però molt odiós.
I ara, que ho soc?
No ho sé.
Espero que no.
Molt bé.
Ets el paio d'ahir.
Et va caure un llamp.
Sembla pitjor del que és.
El dels sis expressos en una tassa gran.
Una pregunta absurda: què opines de les pluges sobtades?
Sí que és una pregunta absurda, sí.
No, però en cas que caigués una precipitació torrencial,
buscaries aixopluc sota un tendal?
Vaja, és com si haguessis mirat dins dels secrets de la meva ànima.
Bé, és un do.
Per exemple…
La Maggie? No, no hi ha absolutament res.
Som amigues. O ni tan sols. No ens coneixem gens.
Vam quedar tancades quan se'n va anar la llum.
A la meva parella no li va agradar.
No va ser un vespre agradable. Això és tot.
Entesos.
Et porto a algun lloc?
No, gràcies. Volia ensenyar-te això.
La meva pista.
"El resurreccionista."
Un pub, té un tocadiscs.
Allà van trobar aquest disc.
I què?
Primer, que no era al tocadiscs.
No importa què vulgui sentir la gent del pub.
Tard o d'hora, tots els discos es converteixen en aquest.
És, com diries tu, un miracle.
I he pensat que podria anar-hi
i investigar.
Em sembla bé. A quina hora surt el tren?
De fet, havia pensat d'agafar el cotxe.
-Quin cotxe? -El nostre.
No en tenim cap.
Oh, i tant que sí.
No és una preciositat?
Aquest Bentley és meu.
Sí, tècnicament, igual que la llibreria és tècnicament meva.
Però tots dos la fem servir, oi?
No pots conduir el Bentley.
Sí que puc. Tinc el carnet.
Vaig aprovar l'examen fa 90 anys.
No calia un examen, però hi vaig insistir.
-No. -No et preocupis.
-Aniré amb molta cura. -No.
I, mentre no hi soc, pots cuidar de la llibreria.
I d'en Gabriel.
Sí?
"Finalment, la meva àvia va explotar."
"Funciona com una veritat universal:
"un home solter en possessió d'una bona fortuna
"ha de buscar una dona."
Que no sé què és.
Al principi Feia bon dia.
"Feia bon dia."
Això m'agrada més.
Sí, pensava que potser t'enviarien a tu.
Bé…
Ja hi podem anar.
Anar a on?
A l'infern.
No et portaré a l'infern, àngel.
Per què no?
Crec que no t'agradaria.
Però ho has de fer.
Ara soc com tu.
Un dimoni.
Perdona.
Et penses que ets un dimoni?
Amb aquesta forma de caminar angelical.
Soc un àngel caigut.
He mentit…
per frustrar la voluntat de Déu.
És cert, però…
No ho diré a ningú.
I tu?
Molt bé, doncs ens quedem com estem.
Però què soc?
Simplement, ets un àngel
que es porta el millor que pot amb el cel.
Deu ser…
Solitari?
Sí.
Però vas dir que no ho era.
Soc un dimoni.
Vaig mentir.
Subtítols: Nahuel Martino González
Supervisor creatiu: Guillermo Parra