2 500 LET PŘED KRISTEM
Měli byste vědět, proč zemřete.
Bůh vás opustil.
Ten Bůh, který tvrdil, že vás miluje,
který vyžaduje vaši chválu,
se vás zřekl a nechal vás zničit.
Smůla.
Začneme?
ZEMĚ UZ
Zadrž svou ruku, démone, opovrhovaný nástroji Satanův.
Ve jménu Boha všemohoucího, hnedle!
To jsi ty. Páni.
Neviděli jsme se od povodně?
Jo.
No, mrzí mě to.
Ne, jasně.
Bože.
-Kde jsem to byl? -Hnedle.
Ano.
Hnedle, hnusný démone.
Ve jménu Boha všemohoucího ti nařizuji zmizet.
Ne.
Ne?
Ne, díky. Víš, já mám povolení.
Povolení?
Od koho?
Od Boha.
Ne, že bych neměl rád vtipy.
Ne. Není to vtip.
Tyhle kozy patří Jóbovi, že?
Ano, jsou Jóbovy.
Kterého, smím-li dodat,
si Bůh oblíbil. Takže...
Mám to shrnout?
Satan a jeho ďábelští vyslanci
smí zničit všechno, co Jób vlastní. Bez debat.
-S láskou, Bůh. -Ne.
To nemůže být skutečné!
Jób je dobrý a spravedlivý muž.
Je to naprostý drahoušek.
No, já jsem démon.
Možná lžu.
Víš co? Zjistíme to.
Asi je to v cajku!
„Tak zpečetěno našimi otisky ruky a kopyta. Amen.“
Jo. Celé je to v pořádku.
Dobrá nebesa.
Co provedl?
Jób? Nic.
Jób je ten nejmilejší člověk na světě.
Proto byl pro tu sázku perfektní.
-Sázku? -Jo.
Víš, Bůh říkal, jak je Jób spravedlivý
a jak moc Boha miluje.
-A Satan poukázal... -Pardon, Satan?
...že to je možná proto, že na něj byl Bůh tak hodný.
Zkrátka Bůh dovolil Satanovi zničit vše, co Jób vlastní.
A pak se uvidí.
Takže jen jeho světský majetek?
Přesně. Nic důležitého.
Jen jeho farmu, velbloudy, kozy,
jeho voly, děti,
-husy... -Jeho co?
Husy? Však víš, velké, vzteklé kachny.
Jeho děti?
Jo, aha! Tak dobře.
Samozřejmě.
Vždy věř v plán boží, Azirafale.
Jistě.
Takže až skončí Jóbovy zkoušky,
všechno se mu vrátí?
Ještě lepší.
Bůh ho odmění dvojnásobkem toho, co měl předtím.
-Chvála mu. -Dvojnásobek volů, koz,
-dvojnásobek dětí. -Dvojnásobek dětí?
Ano, jistě.
Kolik jich má teď? Tři? Tak jich dostane šest.
Nejspíš sedm.
-Víš, jak má Bůh rád sedmičky. -Přesně.
Božínku.
Jenom...
No, Sitis je 58.
Nevím, kolik víte o lidských porodech.
Vlastně docela dost.
Jelikož jsem osobně byl u prvního lidského porodu.
Ano, jistě.
I když, možná Evino zrození
nebylo zcela typické...
Každopádně, jen jsem chtěl říct...
Určitě chce Sitis ještě čtyřikrát porodit?
Sedmkrát.
Ale tři děti už má.
Jo, ale ty budou mrtvé. Dávej pozor.
Takže ty staré neoživíme?
Jistě, že ne.
Dáme jim nové.
Myslím, že ty staré měli docela rádi.
-A když je zabijeme... -Azirafale...
my jsme ti hodní.
Jasné? Nikoho nezabíjíme.
My v tom jen nezabráníme Peklu.
Co udělají oni, je na nich.
LONDÝN
SOUČASNOST
Jaké písmeno je po ká?
-Vylekal jsi mě. -To je dobře?
-Neviděl jsem tě přicházet. -Jasně.
Možná bys mohl dělat nějaký zvuk, když se pohybuješ.
-Ano. -Po ká je el.
Co přesně děláš?
Myslel jsem, že by se knihy mohly lépe hledat.
Tak jsem je chtěl seřadit podle abecedy...
Abecedy... Podle autora?
Co je autor?
Ne, řadil jsem knihy podle prvního písmena první věty.
Ale nikdo nikdy... Dobrý nápad. Díky, Jime. Pokračuj.
A nyní budu dělat zvuk,
-když se budu pohybovat. -Dobře.
Takový ne.
Ten taky ne.
Každým dnem se to blíží
Rychleji než horská dráha
Taková láska jistě přijde i ke mně, hej-hej
Co to zpíváš?
Já zpívám?
Hej-hej, hej-hej, hej, hej, hej
Asi ano.
Asi jsem si to vymyslel.
„Byly to nejlepší časy. Byly to nejhorší časy...“
Patří to pod bé.
Máš průšvih.
Očividně.
Bývalý démon, nenáviděný Nebem, opovrhovaný Peklem.
-Jak to náš hrdina zvládne? -Děláš si ze mě srandu?
Všimla by sis, kdyby ano?
Můžu jít dál?
Gabriel zmizel.
Slyšel jsem.
Mluvila jsem s Belzebubem
a věříme, že s tím má něco společného Azirafal.
Jo, to zní nepravděpodobně.
Včera se stal zázrak ohromné síly.
Takový zázrak
mohl vykonat jen nejmocnější z archandělů.
Bylo to velmi blízko knihkupectví tvého přítele.
Takže nevíš, co ho způsobilo?
Jak víte, že jsem to nebyl já?
Pomoz nám a budeme vděční.
Nebo
budeš neoblíbený v Nebi,
loven a zničen Peklem.
Takže chápeš, že ti vyhrožuju?
KAPITOLA 2: VODÍTKO
DOBRÁ ZNAMENÍ
Maggie.
Vy znáte hudbu.
Co mi povíte o písničce, která zní...
Každým dnem to sílí
Rychleji než horská dráha
Vy pláčete.
Ne.
Opravdu myslíte, že nepláčete?
-Protože já... -Ano, vím, že pláču.
To se jen říká.
Ano, jistě.
Smím se zeptat, proč nepláčete?
No, rozhodně nepláču kvůli ní.
Ne. To samozřejmě ne.
Trvalo měsíce, než jsem se odhodlala dát jí desku,
a včera jsme byly v kavárně zamčené
a ano, pak jsem se naprosto ztrapnila
a ona už partnerku má. Ale kromě toho
jsem si jistá, že jsem se zamilovala.
Ale ona mě nenávidí.
Tak co mám dělat?
Můžeme se k tomu vrátit jindy?
Myslím, že mi teď tak trochu došly zázraky.
Jo, to nic.
Já to zvládnu.
A máte pravdu, není vaše práce řešit můj beznadějný milostný život.
Ta písnička se jmenuje „Everyday“, je od Buddy Hollyho a Normana Pettyho.
Byla na straně B singlu „Peggy Sue“,
nahraného u společnosti Coral v roce 1957.
Výborně.
Máte ji?
Spoustu.
V Edinburghu je jedna hospoda.
Já jim posílám do jukeboxu singly a oni mi za ně posílají „Everyday“.
Říkají, že každá deska, kterou hrají, se nakonec změní v tu písničku.
Je to šílené, ale jsou to Skoti, takže...
Tady.
THE RESURRECTIONIST KOZÍ BRÁNA 66 – EDINBURGH
Ale ne.
-To vůbec není dobré. -Co?
Jsou tady. Vy je necítíte?
Kdo je tady.
Je tam úplně sám.
Páni.
-To je mi ale náhodička. -Azirafale,
asi víš, proč tu jsme.
-Hledáme... -Zdravím.
Jsem Jim. Zkráceně James. Ale nemusím to pořád všem říkat.
Jsem asistent prodavače knih.
Gabriel.
-Kde je Gabriel? -Gabriel?
Víte, lidé mi občas říkají Gabriel.
Nepromluvíme si o tom uvnitř?
Ano!
Jasně.
Půjdete dál?
Hurá! Nechť započne prodávání knih!
Nech tyhle dobré lidi na pokoji, Jime.
Nechtějí žádné knihy.
To protože je nevyzkoušeli. Knihy jsou skvělé. Ukážu jim to.
Myslel sis, že ten oblak neuvidíme?
Oblak? Jaký oblak?
Ten ohromný oblak zázračné činnosti?
Včera večer z tohohle obchodu.
Téměř 25 Lazarů.
Neříkej, že jsi to udělal ty.
No, asi...
jsem možná vykonal zázrak.
A k čemu ten zázrak byl, Azirafale?
Něco tak mocného muselo být důležité.
Těmito ohebnými se hezky ovívá.
Byla to...
Láska! Ano.
Ano, víte...
Maggie, která vlastní obchod s deskami,
je zamilovaná!
To lidé dělají.
Do Niny přes ulici.
A Nina ji nemiluje.
A... Ale Maggie je má nájemnice.
Tak jsem...
Vykonal veliký zázrak,
abych zařídil,
že se s Ninou do sebe zamilují.
-A fungovalo to? -Ano.
Fungovalo to náramně.
Ano, jsou zamilované až po uši.
Takže ten zázrak neměl nic společného
s Gabrielovým zmizením?
Gabriel?
Zmínili jste,
že hledáte Gabriela.
Vážně?
Ano.
A s těmi velkými můžete zabíjet mouchy.
Vím, co si myslíte. Je to v pořádku.
Protože krásné je, že to nikdy nefunguje.
Neznáme...
Neznáme se?
Ano.
Známe.
Jsem asistent prodavače knih.
Otevřel jsem vám dveře.
Zítra ráno někoho pošlu, aby ten zázrak potvrdil.
Budeme tě bedlivě sledovat, Azirafale.
To je velmi profesionální.
A co já?
Neměli byste pozorně sledovat i mě?
Zdáli se milí.
Každým dnem se to blíží
Rychleji než horská dráha...
Každým dnem se to blíží
Taková láska jistě přijde i ke mně, hej-hej, hej-hej, hej
Každý den to zrychluje
Všichni říkali: „Do toho, zeptej se jí“
Taková láska
U NEMRAVNÉHO OSLA
Jdeme do hospody.
Ty nechodíš do hospody.
-Teď jsme v hospodě. -Co je na kavárně špatného?
O to přesně jde.
Pro mě velké sherry.
Velkého panáka Taliskeru, prosím.
A sherry pro lady Brightonovou.
Pane Padlý.
Zdravím.
Brown. Z Brownova světa koberců?
Potkali jsme se před lety na výroční schůzi
Whickberské asociace prodejců a obchodníků.
-Jistě. -Tehdy jste řekl,
že byste jednou moc rád pořádal naši měsíční schůzi.
Opravdu?
Kdykoliv jsem se díval k vám do obchodu, měl jste zavřeno.
Kdybych byl pověrčivý, bral bych si to osobně.
Vskutku.
Musíme si promluvit o návrhu rady o časech svozu odpadu
a o kampani vánočního osvětlení.
-Obávám se... -Sherry pro tebe.
Whisky pro mě.
Ahoj.
Pan Padlý mi říkal, jak moc se těší,
až bude pořádat naší uliční sešlost.
-Udivuješ mě. -Všechny podrobnosti vám pošlu.
Ale ve čtvrtek večer po zavíračce.
Vidíš?
Proto nechodím do hospody.
Byl to tvůj nápad.
Naléhavě s tebou potřebuju o něčem mluvit.
-Nápodobně. O včerejším zázraku. -Jasně.
-V kavárně o tom mluvit nemůžeme. -Kvůli čemu?
Jde o tu ženu z kavárny.
Jmenuje se Nina.
Maggie z obchodu s deskami je...
do ní zamilovaná a neumí vést námluvy.
Máme pořádný problém a teď je ve tvém knihkupectví.
Stejný problém.
V Nebi si všimli našeho včerejšího zázraku s Gabrielem.
Něco tuší.
Tak jsem jim řekl, že jsem zařídil, aby se Nina a Maggie zamilovaly.
-Proč? -Nic jiného mě nenapadlo.
Oni ti uvěřili?
-Pošlou někoho, aby to prověřil. -Skvělé.
Udělej malý zázrak, zavrť prstem, Nina se zamiluje
-do Maggie. Problém vyřešen. -Tak to nefunguje.
Tak co navrhuješ?
Zařídíme to.
Nina a Maggie se zamilují.
Podezření Nebes budou rozptýlena.
Jako že je náhlá bouřka obě zažene pod markýzu.
Podívají se vzájemně do očí a uvědomí si, že jsou si souzené?
Zní to trochu nepravděpodobně.
Ne.
Namoč dva lidi a přiměj je podívat se vzájemně do očí, bác, vyřešeno.
Viděl jsem to ve filmu Richarda Curtise.
Jestli se chceš odkazovat na fikci,
možná bys to mohl dělat pořádně.
Pořádně?
-Vzpomínáš na Jane Austenovou? -Jo.
Na tu jen tak nezapomenu, že?
Vymyslela Clerkenwellskou krádež diamantů roku 1810.
Pašovala brandy. Skvělá špiónka.
Ta byla něco!
Psala knihy. Romány.
-Jane Austenová? -Ano.
Měla svá tajemství. Romány?
Ano, byly velmi dobré.
Ne, jen mě to překvapilo. A to si myslíš, že někoho znáš.
-Pořádala bály. -No...
Učila na nich slušné chování.
Lidé se scházeli a provozovali společenské tance
a uvědomili si, že se vzájemně nepochopili
a vlastně jsou hluboce zamilovaní.
To teprve zní nepravděpodobně.
Zdá se, že to pokaždé zabere.
A ještě něco.
Ukážu ti tu desku.
Myslím, že je to vodítko.
Ztratil jsem se. Mám udělat tu bouřku?
Pojď. Chci ti ukázat to vodítko.
Ať jsi našel cokoliv, neříkej tomu vodítko.
-Ale je to vodítko. -Nevyslovuj to jako s velkým písmenem.
Gabriel dnes ráno zpíval písničku.
-Co? -Slyšel jsi někdy tuhle písničku?
Každým dnem se to blíží...
-Ne. -To si zpíval.
Lidskou písničku.
A s tou písničkou je spojena
skutečná záhada a to je vodítko. Jo.
Už ani slovo.
Jane Austenová taky psala knížky.
Vy lidé, já vám nikdy nepřijdu na kloub.
Tak, Jime, povídejte. Co víte?
Dobře.
Co víš?
Ne, myslel jsem, co si pamatuješ jako první?
Pamatuju si písničku, kterou jsem dnes ráno zpíval.
Ale kdes ji slyšel?
Dnes ráno. Vycházela mi z pusy.
A pamatuju si ty tři hodné lidi, kteří teď byli v obchodě.
Opravdu?
Ano, teď byli v obchodě.
Snaž se trochu.
No tak, přemýšlej.
Pořádně se zamysli!
Co si pamatuješ jako úplně první?
Pamatuji si, jak jitřní hvězdy sborem zpívaly
a všichni Boží andělé jásali radostí.
Ano.
Ano, to je ono.
-Ne. -Pokračuj.
-Nemůžu. -Ano, můžeš.
Nemůžu!
Nemůžu si na ty věci vzpomenout. Má hlava už není dost velká.
Aha.
Mrzí mě to, Jime.
Ale vedl sis naprosto úžasně.
Teď si odpočiň.
To tvůj šéf řekl Jóbovi,
vzpomínáš si?
Rozhodně si vzpomínám.
KNIHA JÓB – ZNIČENÍ JÓBOVY STODOLY
Mé děti?
Jsou tady? Na něco je potřebuju.
Nejsem si jistý.
Sitis to bude vědět.
Promiňte, ale přišel jste v celkem nevhodnou dobu.
Ano, to vidím. Co se stalo?
Bůh mě zatratil a vydal mě démonům.
Musíš být naštvaný.
Žhnu vztekem.
Samozřejmě.
Po vší oddanosti Bohu.
Ne na Boha.
Jsem naštvaný na sebe.
-Na sebe? Co jsi provedl? -Nevím.
Jak velký hříšník musím být? Nejen, že jsem si vysloužil tenhle trest,
ale ani nevím, za co je.
Co zase?
Sitis, má drahá, tato osoba hledá naše děti.
Proč? Kdo jste?
Jen starý známý. Přišel jsem nabídnout útěchu.
Jaký starý známý?
To řekni ty mně.
Bildad Šuchský.
Jasně. Kde jsou ty děti?
Teď ne, Bildade Šuchský.
Jsme rádi, že ses stavil, ale máme dost práce s přežitím Božího hněvu.
Jo. Myslel jsem, že by vám někdo mohl zkontrolovat děti.
Ne. To by Bůh neudělal.
Jsi si jistá?
Ale ony nic neudělaly. Jsou nevinné.
To byly i ty kozy.
Pěknej bejvák.
Škoda.
Crowley.
Nemusíš ničit Jóbovy děti.
Když jsme se viděli naposledy, byl sis celkem jistý,
že mu nemůžu zničit kozy.
Ano, mýlil jsem se.
-Technicky vzato můžeš. -Dobře.
Tak to technicky vzato udělám.
Ale nemusíš.
Na tom, že jsi démon, je jistě skvělé to,
-že si můžeš dělat, co chceš. -Zníš, jako že žárlíš, anděli.
To určitě ne.
Já mohu dělat to, co chce Bůh.
Jako zabít nevinné děti, aby vyhrál sázku se Satanem?
Nemyslím,
že to Bůh chce.
No...
A ani nemyslím, že to chceš ty.
Co ty víš o tom, co já chci?
-Znám tě. -Neznáš mě.
Znám anděla, kterým jsi býval.
Ten anděl, kterého jsi znal, nejsem já.
Tak mi řekni, že to chceš udělat.
Podívej se mi do očí a řekni mi to.
Chci to.
Toužím zničit bezúhonné děti bezúhonného Jóba.
Tak, jako jsem zničil jeho bezúhonné kozy.
Kéž ti Bůh odpustí.
No...
-Můžeš se přestat culit. -Neculím se.
-Neznamená to, že jsme na stejné straně. -Ne.
Dočasně nejsme na opačných stranách.
Jak říkáš.
Nebojte se.
Jsem anděl Hospodina, vašeho Boha.
Přinesl jsi to víno, co se za něj táta modlil?
Na oslavu.
Co? Ne. Nemám žádné víno, dítě.
-Přináším... -Ennone.
Co je?
Jsou tu andělé. Ale ne naši obvyklí.
A nepřinesli víno.
Tak.
To byste ho měli jít sehnat, ne?
Zdá se milý.
Přináším varování!
Satan seslal démona, aby vás zničil... dnes večer!
Nebuď hloupý. To by si nedovolil.
Promiň, Satan?
-Satan by si to nedovolil? -Určitě ne.
Víš, já jsem Kesia, dcera Jóbova.
Já jsem Ennon, syn Jóbův.
A já jsem Jemima. Vyrobila jsem tenhle hrnek.
To ano. Ale taky je dcera Jóbova.
Znáte Jóba?
Bohova doslova nejoblíbenějšího člověka.
Ano, vím, kdo jste.
Na anděla vypadáš srandovně.
Že ano?
Ty jsi démon?
Je dobrá.
Ano. Vskutku technicky vzato
-je démon. -Trefa!
Seslán, abych vás všechny zničil. Připravení?
Co? Říkal jsi, že to neuděláš.
Jsem démon. Lhal jsem.
Nemůžeš nás zachránit?
Obávám se, že ne.
Má povolení, víte?
Ale nebojte se.
Jste v naprostém bezpečí.
Jsi si tím jistý, anděli?
Ano. Celkem ano.
Co se stalo? Jsme ve sklepě.
Já to věděl! Předpokládám, že vítr.
To má Satan opravdu v plánu?
Mocný vítr
seslaný z divočiny, aby udeřil na jejich sídlo
a strhl jim ho na hlavu.
Nejsi ty ale génius.
Vlastně mi přišlo celkem geniální nás všechny dostat do sklepa.
Může mi někdo, prosím, říct...
-co... -Ne.
-Co jsi mu to udělal? -Tohle.
Můžu být modrá?
V pořádku. Ty jsi mě ještě nenaštvala.
Ale můžu?
Jasně.
Začali brzy.
No...
Můžeme si udělat pohodlí.
Ty piješ lidské víno?
Je to zdroj opilosti.
Nepovídej.
Velmi slibná malá vinice.
Jo, dobře.
Nepiješ.
Ale zkus jídlo.
Jídlem se neopiješ.
Do toho.
Dej si býčí žebro.
Snažíš se mě pokoušet?
Vůbec ne. Andělé nemohou být v pokušení, ne?
-To jistě ne. -Tak vidíš.
Klidně to jídlo ochutnej.
No teda.
Na zdraví!
No tak. Trošku na naší straně jsi.
Ani v nejmenším.
No, nejsi na straně Pekla.
S Peklem vycházím, pokud to jde.
Tak na čí straně jsi?
Na své straně.
Božínku.
-No, to zní... -Co?
Osaměle.
Osaměle? Ne, nejsem osamělý.
Na čí straně jsi ty?
Na straně Boha, samozřejmě.
Opravdu?
Toho Boha, který chce, abych oddělal ty děti?
Ano.
-Ale... -Jo.
Přesně tak to začalo i se mnou.
Uvidíme se v Pekle.
O DEN POZDĚJI
Jóbe...
Proboha!
-Rouhání, anděli. To ti není podobné. -Ne, hele.
Můj Bože!
Jestli se mě chceš na něco zeptat, Jóbe,
chci se na něco zeptat já tebe.
Víš, jak jsem stvořil Zemi?
Kde jsi byl ty, když jsem pokládal základy Země, Jóbe?
Byl jsi tam, když jitřní hvězdy sborem zpívaly
a všichni Boží andělé jásali radostí?
-Opravdu s ním Bůh... -Myslím, že ano.
...mluví?
-Asi se mu nedostalo žádných odpovědí. -Ne.
Ale vůbec moct položit otázku.
Znáš nebeské zákony?
Nastavil jsi na nebi souhvězdí?
Umíš seslat blesky a přimět je, aby se vrátily?
Dal jsi pávům křídla, Jóbe?
Nebo naučil pštrosy běhat?
Co říkal Bůh?
Ne... Nejsem si jistý.
Moc jsem tomu nerozuměl.
Věci na mě příliš báječné.
Byli v tom pštrosi.
-Pštrosi? -A velryby.
Bůh je na velryby moc hrdý.
Detailně popisoval, jak jsou velryby skvělé.
Ale vysvětlil ti to?
Myslím, že šlo o to,
že jestli chceš odpovědi,
vrať se, až budeš moct stvořit velrybu.
A co děti?
Zmínil děti?
Ne.
Ctnostný Jóbe, prošel jsi Boží zkouškou.
Připrav se na svou odměnu. Hle.
Když jsi ztratil 300 ovcí,
Bůh ti jich dá 600.
Promiňte.
Co ty na to?
Děkuji?
Neděkuj mně. Děkuj Bohu.
Chcete, abych Bohu děkoval za ovce?
Naše děti.
Co naše děti?
Ano, jistě. K tomu jsem se ještě nedostal.
Protože, hle, ač jsou vaše tři děti zcela mrtvé,
Bůh vám dá počít dalších sedm dětí.
-Naše děti jsou mrtvé? -Jo.
Ale já své děti miloval.
Nechci... Nechci další děti.
Jestli jsou mé děti mrtvé, tak budu Boha proklínat.
To nikdy nekončí dobře. Vzpomínáš si na mě?
Bildad Šuchský.
Kdo to je?
Říká, že je Bildad Šuchský?
A to taky jsem. Bildad Šuchský.
Potřebujete boty?
Šuchský samozřejmě znamená,
-že je ze země Šuch. -Ano.
To vskutku ano.
Kde náhodou jsem předním obuvníkem.
Co, v Šuchu nenosí boty?
Ano. No, bylo by velmi nápomocné, kdybys byl expert
na lidské porody.
Tak to je váš šťastný den!
Obuvnictví a porodnictví
vždy byly dvě hlavní vášně Bildada Šuchského.
V čem je problém?
No, Sitis právě zjistila, že má mít ještě spoustu dětí.
No, tak začněme.
Nemusíš se stydět, Sitis. Jsem profesionální porodní bába/švec.
A tyto andělské bytosti to jistě už všechno viděly.
Ano. Vlastně tady Gabriel
byl osobně svědkem porodu v rajské zahradě.
Opravdu?
Tak to si musím dát pořádný pozor, když jsem pod dozorem experta.
Pardon.
Udělej přesně to, co říkám. Věř mi.
Tak, dobrá paní,
otočte se ke svému manželovi.
Sáhněte mu do roucha.
Výš.
Trochu výš. To je ono.
A vytáhni mu tři žebra.
Jo. Žebra.
Je to... Nebojte.
Je to součástí procesu. Už jsem to viděl.
A abyste dokončili proces, prostě se obejměte.
Maminko!
Ale to nejsou miminka.
To rozhodně ne.
-Byla Eva miminko? -Byla?
Ne. Dorazit mohou v jakékoli velikosti.
Ennone, můj chlapče.
-Ennon? -Ne.
To není Ennon, Jóbe. Ennon je pryč.
Ne, tohle je tvůj nový syn.
-Ale to je... -Zázrak.
Je to zázrak,
že náš nový syn je tak podobný tomu starému.
-Ale to je... -Ne, Jóbe.
Podívej, není to Ennon.
Je to nové dítě.
Všechno to jsou... Jsou to všechno nové děti.
Jo. Máš pravdu. Není to Ennon.
Ano, to sakra jsem.
Azirafale, jsou toto ty nové děti,
které Jóbovi Bůh slíbil?
Rozhodně se to tak zdá být.
Ne, rozhodně by měly.
Ale zdá se, že to jsou jeho staré děti.
Kdo to je, Azirafale?
Jsou to...
...jeho nové děti.
Dávám... Dávám vám své andělské slovo.
Tak dobře.
Proč jsi to prostě neřekl?
Gratuluju.
EPILOG – JÓBOVI A JEHO RODINĚ SE ZASE DAŘÍ
Crowley?
Odešel,
zatímco jsi přemýšlel.
Víš,
býval jsi opravdu hrozný.
Strašně hrozný.
Jsem teď hrozný?
Nevím.
Doufám, že ne.
Dobře.
Vy jste ten ze včerejška.
Uhodil do vás blesk.
Vypadalo to horší, než to bylo.
Pan „Šest espres ve velkém hrnku“.
Hloupá otázka, ale co byste říkala na náhlý déšť?
Jo, to opravdu je hloupá otázka.
Ne, ale v případě náhlého přívalového lijáku,
šla byste se schovat pod markýzu?
Páni, je to, jako byste se mi podíval do hloubi duše.
No, jde mi to.
Například...
Maggie? Ne, rozhodně mezi námi nic není.
Jsme kamarádky. Ani to ne. Sotva se známe.
Jen jsme byly zamčené v kavárně, když vypadl proud.
Má partnerka nebyla nadšená.
No, nebyl to příjemný večer. To je vše.
Jasně.
Potřebuješ někam svézt?
Ne, díky. Snažil jsem ti říct o tomhle.
Mé vodítko.
„The Resurrectionist“.
Hospoda. Mají tam jukebox.
Tuhle desku v tom jukeboxu našli.
No a?
A v tom jukeboxu původně nebyla.
Je jedno, co chtějí lidé v té hospodě poslouchat,
dříve nebo později se každá deska změní na tohle.
Dalo by se říct, že je to... zázrak.
Tak jsem si řekl, že bych se tam stavil
a vyšetřil to.
Tak jo. Kdy ti jede vlak?
Vlastně jsem si říkal, že bych rád jel autem.
-Jakým autem? -Naším autem.
My nemáme auto.
Ale jistě, že máme.
Není to kráska?
To Bentley je mé auto.
Ano, technicky vzato. Tak jako je knihkupectví technicky můj obchod.
Ale oba ho hojně využíváme, že?
Mé Bentley řídit nemůžeš.
Ale můžu. Mám řidičský průkaz.
Ano. Před 90 lety jsem složil zkoušku řízení.
Tehdy ji nevyžadovali, ale já na tom trval.
-Ne. -Neboj.
-Budu velmi opatrný. -Ne!
A když budu pryč, můžeš mi hlídat knihkupectví.
A Gabriela.
Ano?
„Byl to ten den, kdy má babička vybuchla.“
„Je všeobecně uznávanou pravdou,
„že svobodný muž, který má slušné jmění,
„se neobejde bez ženušky.“
Ať to znamená cokoliv.
Na počátku Byl to hezký den.
„Byl to hezký den.“
To je lepší.
Ano. Myslel jsem, že možná pošlou tebe.
No...
Jsem připraven odejít.
Odejít kam?
Do Pekla.
Já tě neodvedu do Pekla, anděli.
Proč ne?
Nemyslím, že by se ti tam líbilo.
Ale musíš.
Teď jsem jako ty.
Démon.
Promiň.
Ty si myslíš, že jsi démon?
S těmi kudrnatými... A tím tvým cupitáním...
Jsem padlý anděl.
Lhal jsem...
abych zmařil Boží vůli.
Jo, to jsi udělal, ale...
Já to nikomu neřeknu.
A ty?
Dobře. Nic se nemusí měnit, ne?
Ale co jsem?
Jsi prostě anděl,
který vychází s nebem, pokud to jde.
To zní...
Osaměle?
Jo.
Ale ty jsi říkal, že to tak není.
Jsem démon.
Lhal jsem.
Překlad titulků: Jan Šauer
Kreativní dohled Lucie Musílková