‫שנת 2500 לפני הספירה‬
‫מגיע לך לדעת למה את עומדת למות.‬
‫אלוהים נטשה אותך.‬
‫אותה אלוהים שטוענת שאוהבת אותך,‬
‫שדורשת שתהללי אותה,‬
‫שלחה אותך למותך.‬
‫ביש מזל.‬
‫שנתחיל?‬
‫ארץ עוץ‬
‫חדל, שד, כלי מתועב של השטן,‬
‫בשם האלוהים הכול יכולה, סור מכאן!‬
‫זה אתה. אוי לי.‬
‫לא התראינו מאז... המבול?‬
‫כן.‬
‫טוב, מצטער לגבי זה.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫אלוהים.‬
‫- איפה הייתי? - סור מכאן.‬
‫כן, כן.‬
‫סור מכאן, שד בזוי.‬
‫בשם הכול יכולה, אני מצווה עליך להסתלק.‬
‫לא.‬
‫לא?‬
‫לא, תודה. תבין, יש לי היתר.‬
‫היתר?‬
‫ממי?‬
‫מאלוהים.‬
‫תבין, אין לי בעיה עם בדיחות.‬
‫לא, לא, לא. זאת לא בדיחה.‬
‫העיזים האלה שייכות לאיוב, נכון?‬
‫כן, לאיוב.‬
‫שהוא, יש להוסיף,‬
‫חביב במיוחד על אלוהים. אז...‬
‫שאסכם לך?‬
‫השטן ומשרתיו השטניים‬
‫רשאים להשמיד את כל רכושו של איוב. בלי לשאול שאלות.‬
‫- חיבוקים ונשיקות, אלוהים. - לא.‬
‫לא ייתכן שזה אמיתי!‬
‫איוב איש טוב וצדיק.‬
‫כאילו, הוא באמת מותק של בחור.‬
‫טוב, אני בכל זאת שד.‬
‫אולי אני משקר.‬
‫יודע מה? בוא נבדוק.‬
‫לי זה נראה כשר!‬
‫"חתום בטביעות ידינו ופרסותינו. אמן."‬
‫כן. הכול תקין.‬
‫אללי.‬
‫מה הוא עשה?‬
‫איוב? כלום.‬
‫איוב הוא הבן אדם הכי נחמד בעולם.‬
‫לכן הוא האיש המושלם להתערבות.‬
‫- ההתערבות? - כן.‬
‫אתה מבין, אלוהים דיברה על כמה שאיוב צדיק‬
‫וכמה שהוא אוהב את אלוהים.‬
‫- והשטן ציין ש... - סליחה, השטן?‬
‫שאולי הוא כזה מפני שאלוהים הייתה כל כך נחמדה אליו.‬
‫בכל אופן, מפה לשם, אלוהים מרשה לשטן להשמיד את כל מה ששייך לאיוב.‬
‫ואז נראה.‬
‫אז רק את הרכוש החומרי שלו?‬
‫בדיוק. שום דבר חשוב, לא.‬
‫רק את החווה שלו, הגמלים שלו, העז שלו,‬
‫השוורים שלו, הילדים שלו,‬
‫- האווזים שלו... - את מה?‬
‫האווזים שלו? אתה יודע, ברווזים גדולים ורגזניים.‬
‫הילדים שלו?‬
‫הבנתי! אם כך, הכול בסדר.‬
‫כמובן.‬
‫האמן בתוכניתה של אלוהים, אזירפאל, תמיד.‬
‫ברור, ברור.‬
‫אז אחרי שאיוב יסיים לעמוד למבחן,‬
‫הוא יקבל הכול בחזרה?‬
‫עוד יותר טוב.‬
‫כפיצוי הוא יקבל מאלוהים פי שניים ממה שהיה לו קודם.‬
‫- ישתבח שמה. - פי שניים שוורים, פי שניים עיזים,‬
‫- פי שניים ילדים. - פי שניים ילדים?‬
‫כן, כמובן.‬
‫כמה יש לו עכשיו? שלושה? אז הוא יקבל שישה.‬
‫כנראה אפילו שבעה.‬
‫- אתה יודע כמה אלוהים אוהבת שביעיות. - נכון.‬
‫אלוהים.‬
‫הבעיה היחידה היא ש...‬
‫סיטיס בת 58.‬
‫אני לא יודע כמה אתה בקיא בתהליך הלידה האנושי.‬
‫בקיא למדי, למען האמת.‬
‫בהתחשב בעובדה שבמו עיניי חזיתי בלידה הראשונה אי פעם.‬
‫כן. כן, כמובן.‬
‫אבל אולי לידתה של חווה‬
‫לא הייתה הכי מייצגת...‬
‫בכל אופן, רק התכוונתי ש...‬
‫אנחנו בטוחים שסיטיס תרצה ללדת ארבע פעמים נוספות?‬
‫שבע פעמים נוספות.‬
‫אבל כבר יש לה שלושה ילדים.‬
‫כן, אבל הם ימותו. תעמוד בקצב.‬
‫לא נחזיר את הילדים הקודמים?‬
‫מובן שלא.‬
‫אבל ניתן להם ילדים חדשים.‬
‫נראה לי שהם די מחבבים את הקודמים.‬
‫- ואם אנחנו נהרוג אותם... - אזירפאל...‬
‫אנחנו הטובים פה.‬
‫בסדר? אנחנו לא הורגים אף אחד.‬
‫אנחנו בסך הכול לא מונעים זאת מהגיהינום.‬
‫המעשים שלהם באחריותם.‬
‫לונדון‬
‫ההווה‬
‫איזו אות באה אחרי כ"ף?‬
‫- הבהלת אותי. - זה טוב?‬
‫- פשוט לא שמתי לב שאתה מתקרב. - הבנתי.‬
‫אולי תתחיל להשמיע רעש כשאתה זז.‬
‫- כן. - אחרי כ"ף באה האות למ"ד.‬
‫אבל מה בדיוק אתה עושה?‬
‫חשבתי לסדר את הספרים כדי להקל על מציאתם.‬
‫אז חשבתי שאם אסדר אותם לפי הא"ב...‬
‫א"ב... לפי שם הסופר?‬
‫מה זה "סופר"?‬
‫לא, סידרתי את הספרים לפי האות הראשונה במשפט הראשון.‬
‫אבל אף אחד לא... רעיון טוב. תודה, ג'ים. תמשיך לעבוד.‬
‫ועכשיו אשמיע רעש‬
‫- כשאזוז. - טוב.‬
‫לא כזה.‬
‫או כזה.‬
‫בכל יום היא מתקרבת‬
‫מתקדמת מהר יותר מרכבת‬
‫אהבה כמו שלך בוודאי תעשה את דרכה אליי‬
‫מה אתה שר?‬
‫אני שר?‬
‫אני מניח שבאמת שרתי.‬
‫אולי המצאתי את זה.‬
‫"היה זה הטוב בזמנים. היה זה הרע בזמנים."‬
‫זה יושב תחת האות אל"ף.‬
‫אתה בצרות.‬
‫מן הסתם.‬
‫שד לשעבר, שנוא בגן עדן, מתועב בגיהינום.‬
‫- איך הגיבור שלנו יתמודד? - אתה לועג לי?‬
‫היית יודעת אם כן?‬
‫אפשר להיכנס?‬
‫גבריאל נעלם.‬
‫כך הבנתי.‬
‫דיברתי עם בעל זבוב,‬
‫ואנחנו מאמינות שאזירפאל קשור לזה.‬
‫כן, נשמע לא סביר.‬
‫נס עוצמתי ביותר התרחש אמש.‬
‫נס מהסוג‬
‫שרק המלאך העוצמתי ביותר יכול היה לחולל.‬
‫בקרבת מקום לחנות הספרים של חברך.‬
‫אתה טוען שאינך יודע מה גרם לו?‬
‫מניין לך שלא אני עשיתי זאת?‬
‫עזור לנו, ונהיה אסירי תודה.‬
‫אחרת,‬
‫לא יאהבו אותך בגן עדן,‬
‫והגיהינום יצוד ויחסל אותך.‬
‫אתה מבין שאני מאיימת עליך?‬
‫פרק 2: הרמז‬
‫בשורות טובות ‬
‫מגי.‬
‫את מבינה במוזיקה.‬
‫מה את יכולה לספר לי על שיר שהולך ככה...‬
‫בכל יום היא מתחזקת‬
‫אהבה כזאת בוודאי תעשה את דרכה אליי‬
‫את בוכה.‬
‫לא.‬
‫את באמת חושבת שלא?‬
‫- כי אני... - כן, אני יודעת שאני בוכה.‬
‫זה סתם משהו שאומרים.‬
‫כן, כמובן.‬
‫ואפשר לשאול למה את לא בוכה?‬
‫אני בהחלט לא בוכה בגללה.‬
‫לא, לא. בוודאי שלא.‬
‫כאילו, בטח, לקח לי חודשים לאזור אומץ להביא לה אריך נגן‬
‫ולגמרי ננעלנו בבית הקפה אתמול בלילה,‬
‫ונכון, עשיתי מעצמי צחוק מוחלט‬
‫וכבר יש לה בת זוג. אבל חוץ מזה,‬
‫אני די בטוחה שאני מאוהבת.‬
‫אבל היא שונאת אותי,‬
‫ו... מה אני אעשה?‬
‫אפשר לחזור אלייך לגבי זה?‬
‫נראה לי שכרגע קצת אזלו לי הניסים.‬
‫כן, אל תדאג.‬
‫הכול בשליטה.‬
‫ואתה צודק בהחלט. זה לא התפקיד שלך לעשות סדר בחיי האהבה האבודים שלי.‬
‫השיר הזה נקרא "בכל יום", מאת באדי הולי ונורמן פטי.‬
‫הוא הופיע בצד ב' של הסינגל "פגי סו",‬
‫ששוחרר בחברת "קורל" ב-1957.‬
‫יפה מאוד.‬
‫יש לך עותק?‬
‫יותר מדי מהם.‬
‫יש פאב באדינבורו.‬
‫אני שולחת להם סינגלים למכונת התקליטים, והם מחזירים עותקים של השיר.‬
‫לדבריהם, כל תקליט שהם משמיעים מתחלף בשיר הזה בסופו של דבר.‬
‫וזה מטורף, אבל הם סקוטים, אז...‬
‫בבקשה.‬
‫המחיה שער העיזים 66, אדינבורו‬
‫אוי, לא.‬
‫- זה לא טוב בכלל. - מה?‬
‫הן כאן. את לא חשה בהן?‬
‫מי כאן?‬
‫הוא שם לבד.‬
‫ובכן...‬
‫- מעניין לפגוש אתכן כאן. - אזירפאל,‬
‫נראה לי שאתה יודע למה אנו כאן.‬
‫- אנחנו מחפשות... - שלום.‬
‫אני ג'ים. זה קיצור של ג'יימס, אבל אני לא צריך להגיד את זה לכולם.‬
‫אני העוזר של מוכר הספרים.‬
‫גבריאל.‬
‫- איפה גבריאל? - גבריאל?‬
‫אתן יודעות, לפעמים קוראים לי גבריאל.‬
‫שנשוחח על זה בפנים?‬
‫כן!‬
‫בבקשה.‬
‫תרצו להיכנס?‬
‫הידד! הבה נחל במכירת הספרים!‬
‫ג'ים, תניח לנשים הטובות האלה.‬
‫הן לא רוצות ספרים.‬
‫רק כי הן לא ניסו. ספרים זה נפלא. בואו ואראה לכן.‬
‫חשבת שלא נראה את העננה?‬
‫העננה? איזו עננה?‬
‫עננת הנס הענקית?‬
‫אתמול בלילה, מהחנות הזאת.‬
‫כמעט 25 לזארי.‬
‫אל תגיד לי שאתה עשית את זה.‬
‫אני מניח שאני...‬
‫אולי חוללתי נס.‬
‫ולמה נועד הנס הזה, אזירפאל?‬
‫נס כל כך עוצמתי בוודאי הוקדש למשהו חשוב.‬
‫הקטנים האלה שאפשר להקשית טובים כמניפות.‬
‫זו הייתה...‬
‫אהבה! כן.‬
‫כן, אתן מבינות...‬
‫מגי, בעלת חנות התקליטים,‬
‫מאוהבת!‬
‫זה מה שאנשים עושים.‬
‫בנינה, מהצד השני של הכביש.‬
‫ונינה לא מאוהבת בה.‬
‫ו... אבל מגי דיירת שלי.‬
‫אז אני...‬
‫חוללתי נס מאוד גדול‬
‫כדי שהיא‬
‫ונינה יתאהבו.‬
‫- וזה עבד? - כן.‬
‫כן, זה עבד נפלא.‬
‫כן, הן מאוהבות עד מעל הראש.‬
‫אז הנס לא היה קשור‬
‫להיעלמות של גבריאל, אם כך?‬
‫גבריאל?‬
‫הזכרתן‬
‫שאתן מחפשות את גבריאל.‬
‫באמת?‬
‫כן.‬
‫ותראו, בגדולים אפשר להשתמש כמחבטי זבובים.‬
‫אני יודע מה אתן חושבות. אבל זה בסדר.‬
‫כי היופי הוא שזה אף פעם לא עובד.‬
‫אני לא...‬
‫אני לא מכירה אותך?‬
‫כן.‬
‫את מכירה.‬
‫אני העוזר של מוכר הספרים.‬
‫פתחתי לכן את הדלת?‬
‫אשלח מישהו מחר בבוקר כדי לתעד ולאמת את הנס.‬
‫אנחנו נשגיח עליך מקרוב מאוד, אזירפאל.‬
‫זה מקצועי מאוד מצידכן.‬
‫מה איתי?‬
‫בנות, לא כדאי שתשגיחו גם עליי מקרוב?‬
‫הן נראו נחמדות.‬
‫בכל יום היא מתקרבת‬
‫מתקדמת מהר יותר מרכבת...‬
‫בכל יום היא מתקרבת‬
‫אהבה כמו שלך בוודאי תעשה את דרכה אליי‬
‫בכל יום היא דוהרת על המסילה‬
‫כולם אומרים, "לך ותציע לה"‬
‫אהבה כמו שלך‬
‫הקוף המלוכלך‬
‫אנחנו הולכים לפאב.‬
‫אתה אף פעם לא הולך לפאב.‬
‫- אנחנו בפאב עכשיו. - מה הבעיה בבית הקפה?‬
‫זאת בדיוק הנקודה.‬
‫יין שרי בשבילי, גדול.‬
‫טאליסקר גדול, בבקשה.‬
‫ושרי לליידי ברייטון.‬
‫אדון פל.‬
‫שלום.‬
‫בראון. מ"עולם השטיחים של בראון"?‬
‫נפגשנו באספה השנתית‬
‫של הסוחרים ובעלי החנויות מוויקבר לפני שנים.‬
‫- כמובן. - בזמנו אמרת‬
‫שתשמח לארח אצלך את אחד מהמפגשים החודשיים שלנו.‬
‫באמת?‬
‫בכל פעם שהצצתי לחנות שלך, היא הייתה סגורה.‬
‫אילו האמנתי באמונות תפלות, הייתי נעלב.‬
‫אכן.‬
‫אנחנו צריכים לדבר על לו"ז איסוף הזבל שהציעה המועצה‬
‫ועל קמפיין פנסי הרחוב בחורף.‬
‫- חוששני ש... - שרי בשבילך.‬
‫ויסקי בשבילי.‬
‫שלום.‬
‫אדון פל בדיוק סיפר לי כמה‬
‫הוא מצפה לארח אצלו את המפגש של איגוד הרחוב.‬
‫- אתה מדהים אותי. - אשלח לך את כל הפרטים.‬
‫אבל ביום חמישי לאחר שעת הסגירה.‬
‫רואה?‬
‫בגלל זה אני לא הולך לפאב.‬
‫זה היה הרעיון שלך.‬
‫אני צריך לשוחח איתך על עניין דחוף.‬
‫- גם אני. הנס מאתמול בלילה. - כן.‬
‫- אי אפשר לדבר על זה בבית הקפה. - למה?‬
‫זה קשור לאישה מבית הקפה.‬
‫שמה נינה.‬
‫למגי מחנות התקליטים יש...‬
‫קראש עליה, והיא לא יודעת איך לנהל את החיזור.‬
‫יש לנו בעיה אמיתית, והיא נמצאת בחנות הספרים שלך כרגע.‬
‫זאת אותה בעיה.‬
‫הנס שחוללנו על גבריאל אמש הפעיל את האזעקות בגן עדן.‬
‫הן חושדות במשהו.‬
‫ולכן אמרתי להן שגרמתי לנינה ולמגי להתאהב.‬
‫- למה? - זה הדבר הראשון שעלה לי לראש.‬
‫הן האמינו לך?‬
‫- הן שולחות מישהו שיבדוק. - נהדר.‬
‫תחולל נס קטן, תזיז קצת את האצבעות,‬
‫- נינה תתאהב במגי. הבעיה נפתרה. - זה לא עובד ככה.‬
‫אז מה אתה מציע?‬
‫שאנחנו... נתקן את זה.‬
‫נינה ומגי יתאהבו.‬
‫החשדות של גן עדן ישככו.‬
‫אתה מתכוון, למשל, לסופת גשמים פתאומית שתתקע אותן ביחד מתחת לגגון.‬
‫הן יסתכלו זו לזו בעיניים ויבינו שהן נועדו להיות ביחד.‬
‫נשמע קצת לא סביר.‬
‫לא, לא, לא.‬
‫תרטיב אנשים ותגרום להם לבהות זה לזה בעיניים... ואתה מסודר.‬
‫ראיתי את זה בסרט של ריצ'רד קרטיס.‬
‫אם כבר מחקים יצירות בדיוניות,‬
‫צריך לעשות את זה כראוי.‬
‫כראוי?‬
‫- זוכר את ג'יין אוסטן? - כן.‬
‫לא אשכח אותה כל כך מהר, נכון?‬
‫המוח שמאחורי שוד הנדוניה בקלרקנוול ב-1810.‬
‫מבריחת הברנדי. מרגלת העל.‬
‫איזה טיפוס!‬
‫היא כתבה ספרים. רומנים.‬
‫- ג'יין אוסטן? - כן.‬
‫קצת לא צפוי. רומנים?‬
‫כן, הם היו מצוינים.‬
‫עכשיו אני מופתע. אתה חושב שאתה מכיר מישהו...‬
‫- היא הייתה נועזת. - טוב...‬
‫בכתיבתה על נשפי הריקודים.‬
‫אנשים היו נאספים, רוקדים ריקודים רשמיים‬
‫וקולטים שהייתה ביניהם אי הבנה‬
‫והם בעצם מאוהבים עד מעל הראש.‬
‫זה כבר באמת נשמע לא סביר.‬
‫מתברר שזה עובד תמיד.‬
‫וזה לא הכול.‬
‫אראה לך את התקליט.‬
‫נראה לי שזה אולי רמז.‬
‫איבדתי אותך. צריך שאחולל סופת גשמים?‬
‫בוא. אני רוצה להראות לך את הרמז.‬
‫לא משנה מה גילית, אל תקרא לזה רמז.‬
‫- אבל זה רמז. - לפחות אל תדגיש את הרי"ש.‬
‫גבריאל שר שיר הבוקר.‬
‫- מה? - שמעת פעם שיר שהולך ככה?‬
‫בכל יום היא מתקרבת...‬
‫- לא. - זה מה שהוא שר.‬
‫שיר של בני אדם.‬
‫ויש למעשה תעלומה‬
‫שמקושרת לשיר הזה, וזה הרמז. כן.‬
‫אף מילה נוספת.‬
‫ג'יין אוסטן גם כתבה ספרים.‬
‫בני אדם, אני אף פעם לא אבין אתכם.‬
‫עכשיו, ג'ים, תגיד לי, מה אתה יודע?‬
‫בסדר.‬
‫מה אתה יודע?‬
‫לא, מה הדבר הראשון שאתה זוכר?‬
‫אני זוכר שיר ששרתי הבוקר.‬
‫אבל איפה שמעת אותו?‬
‫שמעתי אותו הבוקר. הוא יצא מהפה שלי.‬
‫ואני זוכר את שלוש הנשים הנחמדות שהיו בחנות לפני רגע.‬
‫באמת?‬
‫כן, הן היו בחנות לפני רגע.‬
‫אתה מסוגל ליותר מזה.‬
‫קדימה, תחשוב.‬
‫תחשוב טוב!‬
‫מה הדבר הראשון ביותר שזכור לך?‬
‫אני זוכרת "ברון יחד כוכבי בוקר‬
‫ויריעו כל בני אלוהים".‬
‫כן. כן.‬
‫כן, בדיוק.‬
‫- לא. - תמשיך.‬
‫- אני לא יכול. - אתה כן.‬
‫אני לא יכול. לא יכול!‬
‫אסור לי להיזכר בדברים האלה. הראש שלי לא גדול מספיק. כבר לא.‬
‫כן, אני מבין.‬
‫אני מצטער, ג'ים.‬
‫אבל היית מצוין.‬
‫לך לנוח עכשיו.‬
‫הבוסית שלך אמרה את זה לאיוב,‬
‫אתה זוכר?‬
‫אני זוכר בהחלט.‬
‫ספר איוב הרס האסם של איוב‬
‫הילדים שלי?‬
‫הם כאן? אני צריך אותם בשביל משהו.‬
‫אני לא בטוח.‬
‫סיטיס תדע.‬
‫אני מצטער. באת בזמן מאוד לא נוח.‬
‫כן, אני רואה. מה קרה?‬
‫ננטשתי על ידי אלוהים ונמסרתי לידי שדים.‬
‫אתה בטח זועם.‬
‫רותח מזעם.‬
‫בצדק.‬
‫בהתחשב במסירותך הגדולה לאלוהים.‬
‫לא על אלוהים.‬
‫אני זועם על עצמי.‬
‫- על עצמך? מה אתה עשית? - לא יודע.‬
‫וכמה גדול חטאי אם לא רק שכל זה מגיע לי,‬
‫אלא שאיני יודע את הסיבה?‬
‫מה קרה עכשיו?‬
‫סיטיס, יקירתי, האיש הזה חיפש את הילדים.‬
‫למה? מי אתה?‬
‫סתם חבר ותיק שבא להציע נחמה.‬
‫איזה חבר ותיק?‬
‫תגידי לי את.‬
‫בלדד השוחי.‬
‫בטח. אז הילדים, איפה הם?‬
‫לא עכשיו, בלדד השוחי.‬
‫יפה מצידך שהתעניינת, אבל אנחנו קצת עסוקים בהתמודדות עם זעם האלוהים.‬
‫כן. חשבתי שלא יזיק אם מישהו יבדוק שהילדים בסדר.‬
‫לא. לא ייתכן שאלוהים...‬
‫את בטוחה?‬
‫אבל הם לא עשו דבר. הם חפים מפשע.‬
‫כך היו גם העיזים.‬
‫אחלה בית.‬
‫חבל.‬
‫קראולי.‬
‫אתה לא חייב לחסל את ילדיו של איוב.‬
‫בפגישתנו האחרונה, היית די משוכנע‬
‫שלא אוכל לחסל את העיזים של איוב.‬
‫נכון, טעיתי.‬
‫- טכנית, אתה יכול. - יופי.‬
‫אז טכנית, אעשה זאת.‬
‫אבל אתה לא חייב!‬
‫החלק הכי טוב בלהיות שד הוא בוודאי‬
‫- היכולת לעשות מה שרוצים. - נשמע שאתה מקנא, מלאך.‬
‫בכלל לא.‬
‫אני זוכה לממש את רצון אלוהים.‬
‫למשל, להרוג ילדים חפים מפשע כדי לזכות בהתערבות עם השטן?‬
‫אני לא חושב‬
‫שזהו רצונה של אלוהים.‬
‫טוב...‬
‫ואני גם לא חושב שזהו רצונך.‬
‫מניין לך מה אני רוצה?‬
‫- אני מכיר אותך. - אתה לא מכיר אותי.‬
‫אני מכיר את המלאך שהיית פעם.‬
‫המלאך שהכרת הוא לא מי שאני.‬
‫אז תגיד לי שאתה רוצה לעשות את זה.‬
‫תסתכל לי בעיניים ותגיד לי.‬
‫אני רוצה.‬
‫אני משתוקק לחסל את ילדיו החפים מפשע של איוב החף מפשע,‬
‫ממש כפי שחיסלתי את העיזים החפות מפשע שלו.‬
‫שאלוהים תסלח לך.‬
‫ובכן...‬
‫- אתה יכול להפסיק לחייך. - אני לא מחייך.‬
‫- זה לא אומר שאנחנו באותו צד. - לא.‬
‫רק שזמנית, אנחנו לא בצדדים שונים.‬
‫מה שתגיד.‬
‫אל חשש.‬
‫אני מלאך של ה' אלוהיכם.‬
‫הבאת את היין שאבא התפלל להגעתו?‬
‫בשביל המסיבה.‬
‫מה? לא. לא הבאתי שום יין, ילדה.‬
‫- הבאתי... - אנון.‬
‫מה?‬
‫המלאכים הגיעו. אבל לא הקבועים.‬
‫והם לא הביאו יין.‬
‫טוב, אז...‬
‫כדאי שתקפצו להביא אותו, אתם לא חושבים?‬
‫הוא נראה נחמד.‬
‫אני נושא בפי אזהרה!‬
‫השטן שלח שד לחסל אתכם... הערב!‬
‫אל תהיה מצחיק. הוא לא היה מעז.‬
‫סליחה, השטן?‬
‫- השטן לא היה מעז? - ודאי שלא.‬
‫תבין, אני קציעה, בתו של איוב.‬
‫ואני אנון, בנו של איוב.‬
‫ואני ימימה. אני הכנתי את כלי החרס האלה.‬
‫זה נכון. אבל היא גם בתו של איוב.‬
‫אתם יודעים, איוב המפורסם?‬
‫האדם האהוב ביותר על אלוהים.‬
‫כן, אני יודע מי אתם.‬
‫אתה מלאך משונה.‬
‫נכון?‬
‫אתה שד?‬
‫היא חדה.‬
‫כן. הוא אכן, למעשה,‬
‫- טכנית, שד. - מדויק!‬
‫נשלחתי הנה כדי לחסל את כולכם! אתם מוכנים?‬
‫מה? אבל אמרת שלא תעשה זאת.‬
‫אני שד. שיקרתי.‬
‫לא תוכל להצילנו?‬
‫חוששני שלא.‬
‫תבינו, יש לו היתר.‬
‫אבל אל חשש.‬
‫אתם מוגנים לחלוטין.‬
‫אתה בטוח, מלאך?‬
‫כן. בטוח למדי.‬
‫מה קרה? אנחנו במרתף.‬
‫ידעתי! רוח, אני מניח.‬
‫זו התוכנית האמיתית של השטן?‬
‫רוח עזה‬
‫מהשממה שתכה באחוזה‬
‫ותמוטט אותה עליהם.‬
‫אתה ממש גאון.‬
‫האמת שהכנסתנו למרתף הייתה רעיון מבריק.‬
‫מישהו מוכן להגיד לי...‬
‫- מה... - לא.‬
‫- מה עשית לו? - את זה.‬
‫אני יכולה להיות כחולה?‬
‫זה בסדר. את עדיין לא עצבנת אותי.‬
‫אבל אני יכולה?‬
‫בטח.‬
‫התחילו מוקדם.‬
‫טוב...‬
‫עדיף שנרגיש בנוח.‬
‫אתה שותה יין של בני אדם?‬
‫הוא גורם לשכרות.‬
‫נכון?‬
‫כרם קטן ומבטיח מאוד.‬
‫כן, בסדר.‬
‫אתה לא שותה.‬
‫אבל תטעם את האוכל.‬
‫אי אפשר להשתכר מאוכל.‬
‫קדימה.‬
‫תאכל קשתית.‬
‫אתה מנסה לפתות אותי?‬
‫בכלל לא. אי אפשר לפתות מלאכים, נכון?‬
‫- בהחלט לא. - אז בבקשה.‬
‫אתה מוזמן לטעום את האוכל.‬
‫שכה אחיה.‬
‫בתיאבון!‬
‫תעשה טובה. אתה קצת בצד שלנו.‬
‫אפילו לא טיפונת.‬
‫אבל אתה לא בצד של הגיהינום.‬
‫אני משתף פעולה עם הגיהינום עד כמה שאני יכול.‬
‫אז בצד של מי אתה?‬
‫בצד שלי.‬
‫אלוהים.‬
‫- טוב, זה נשמע... - מה?‬
‫בודד.‬
‫בודד? לא, לא בודד.‬
‫בצד של מי אתה?‬
‫של אלוהים, כמובן.‬
‫באמת?‬
‫אותה אלוהים שרוצה שאחסל את הילדים?‬
‫כן.‬
‫- אבל... - כן.‬
‫ככה זה התחיל אצלי.‬
‫נתראה בגיהינום.‬
‫למחרת‬
‫איוב...‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫- חילול הקודש, מלאך. לא מתאים לך. - לא, תראה.‬
‫אלוהים!‬
‫איוב, אם יש לך שאלות אליי,‬
‫לי יש שאלות אליך.‬
‫אתה יודע איך בראתי את הארץ?‬
‫איפה היית ביוסדי את הארץ, איוב?‬
‫היית שם, ברון יחד כוכבי הבוקר‬
‫וכל בני אלוהים הריעו?‬
‫- אלוהים באמת... - נראה לי.‬
‫...מדברת אליו?‬
‫- אני מנחש שהוא לא מקבל תשובות. - לא.‬
‫רק את האפשרות לשאול שאלות.‬
‫הידעת חוקות שמיים?‬
‫האם שיבצת את הכוכבים בשמיים?‬
‫האם בכוחך לשלוח ברקים שידווחו לך בחזרה?‬
‫האם הענקת כנפיים לטווסים, איוב?‬
‫או לימדת את היען לרוץ?‬
‫מה היה בפי אלוהים?‬
‫אני... אני לא בטוח.‬
‫לא הבנתי יותר מדי.‬
‫זה נשגב מבינתי.‬
‫נאמר משהו על יענים.‬
‫- יענים? - ולווייתנים.‬
‫אלוהים גאה מאוד בלווייתן.‬
‫נאמר הרבה בשבחם של הלווייתנים.‬
‫אבל קיבלת הסברים?‬
‫נראה לי שהמסר היה‬
‫שאם אני רוצה תשובות,‬
‫עליי לחזור כשאדע ליצור לווייתן.‬
‫והילדים?‬
‫נאמר משהו על הילדים?‬
‫לא.‬
‫איוב הצדיק, עברת את המבחן של אלוהים.‬
‫התכונן לקבלת הגמול שלך. שים לב.‬
‫בתמורה ל-300 הכבשים שאיבדת,‬
‫תקבל מאלוהים 600.‬
‫סליחה, סליחה.‬
‫מה אתה אומר?‬
‫תודה?‬
‫אל תודה לי. תודה לאלוהים.‬
‫אתה רוצה שאודה לאלוהים על כבשים?‬
‫הילדים שלנו.‬
‫מה עם הילדים שלנו?‬
‫כן, כן. עמדתי להגיע לזה.‬
‫ראו, מכיוון ששלושת ילדיכם מתים לגמרי,‬
‫קיבלתם מאלוהים רשות להוליד שבעה ילדים נוספים.‬
‫- הילדים שלנו מתים? - כן.‬
‫אבל אהבתי את הילדים שלי.‬
‫אני לא... אני לא רוצה עוד ילדים.‬
‫אם ילדיי מתים, אקלל את אלוהים.‬
‫זה אף פעם לא נגמר טוב. זוכרת אותי?‬
‫בלדד השוחי.‬
‫מי זה?‬
‫הוא טוען שהוא בלדד השוחי?‬
‫זה מי שאני. בלדד השוחי.‬
‫צריכים שוחט?‬
‫ב"שוחי" הכוונה היא, כמובן,‬
‫- "מארץ שוח". - כן.‬
‫אכן כך.‬
‫שם, לגמרי במקרה, אני שוחט מוביל.‬
‫מה, לא שחטו בשוח?‬
‫כן. טוב, היה מועיל מאוד אילו היית מומחה‬
‫בלידות של בני אדם.‬
‫אם כך, זה יום המזל שלכם!‬
‫שחיטה ויילוד‬
‫תמיד היו שתי התשוקות הגדולות של בלדד השוחי.‬
‫מה הבעיה?‬
‫סיטיס שכאן גילתה עכשיו שעליה ללדת עוד הרבה ילדים.‬
‫אז בואו נתחיל.‬
‫אין מה להתבייש, סיטיס. אני מיילד ושוחט מקצועי.‬
‫ואני בטוח שהישויות השמימיות הללו כבר ראו הכול.‬
‫כן. למעשה, גבריאל שכאן‬
‫חזה במו עיניו בלידה, בגן עדן.‬
‫באמת?‬
‫כדאי שאהיה דרוך תחת עינו הבוחנת של מומחה.‬
‫סליחה.‬
‫עשי בדיוק כפי שאומר. סמכי עליי.‬
‫עכשיו, אישה טובה,‬
‫פשוט תפני לבעלך.‬
‫הכניסי ידך מתחת למלבושיו.‬
‫גבוה יותר.‬
‫קצת יותר גבוה. זהו זה.‬
‫ותשלפי החוצה שלוש מצלעותיו.‬
‫כן. צלעות.‬
‫זה... אל דאגה.‬
‫הכול חלק מהתהליך. ראיתי את זה נעשה בעבר.‬
‫וכדי להשלים את התהליך, חיבוק פשוט.‬
‫אימא!‬
‫אבל הם לא תינוקות.‬
‫ודאי שלא.‬
‫- חווה הייתה תינוקת? - כן?‬
‫לא. לא, הם באים בכל הגדלים.‬
‫אנון, ילדי.‬
‫- אנון? - לא, לא.‬
‫לא אנון, איוב. אנון מת.‬
‫לא, זה הבן החדש שלך.‬
‫- אבל זה... - נס.‬
‫זה נס‬
‫שהבן החדש שלנו דומה כל כך לבן הקודם שלנו.‬
‫- אבל הוא... - לא, איוב.‬
‫תראה, זה לא אנון.‬
‫זה ילד חדש.‬
‫כל אלה... כולם ילדים חדשים.‬
‫לא. את צודקת. זה לא אנון.‬
‫זה כן, לעזאזל.‬
‫אזירפאל, אלה הילדים החדשים‬
‫לפי הבטחת אלוהים לאיוב?‬
‫הם בהחלט נראים ככה.‬
‫לא, הם בהחלט אמורים להיות.‬
‫אבל נראה שאלה הילדים הקודמים שלו.‬
‫אזירפאל, מי הם?‬
‫הם...‬
‫הילדים החדשים שלו.‬
‫אני... נותן לך את המילה שלי, כמלאך.‬
‫אם כך, זה בסדר.‬
‫למה לא אמרת ככה וזהו?‬
‫ברכותיי.‬
‫אחרית דבר איוב ומשפחתו זכו שוב לחיים מלאי שגשוג‬
‫קראולי?‬
‫הוא הלך,‬
‫בזמן שהיית עסוק במחשבות.‬
‫אתה יודע,‬
‫באמת היית נוראי פעם.‬
‫כאילו, ממש נוראי.‬
‫עכשיו אני נוראי?‬
‫לא יודע.‬
‫אני מקווה שלא.‬
‫יופי.‬
‫אתה האיש מאתמול.‬
‫זה שפגע בו ברק.‬
‫זה לא היה כזה נורא.‬
‫מר "שש מנות אספרסו בכוס גדולה".‬
‫שאלה טיפשית, אבל מה יחסך לגבי גשם פתאומי?‬
‫כן, זאת בהחלט שאלה טיפשית.‬
‫לא, אבל אם ירד פתאום מבול סוער,‬
‫סביר שתסתתרי מתחת לגגון?‬
‫וואו, אני מרגישה כאילו הבטת אל תוככי נפשי הסודית.‬
‫זה כישרון.‬
‫למשל...‬
‫מגי? לא, אין בינינו כלום, בוודאות.‬
‫אנחנו חברות. לא, אנחנו לא. אנחנו בקושי מכירות.‬
‫נתקענו ביחד בבית הקפה בזמן הפסקת החשמל.‬
‫בת הזוג שלי לא הייתה מרוצה.‬
‫זה היה ערב לא נעים. זה הכול.‬
‫הבנתי אותך.‬
‫צריך טרמפ לאנשהו?‬
‫לא, תודה. ניסיתי לספר לך על זה.‬
‫הרמז שלי.‬
‫"המחיה".‬
‫פאב, יש בו מכונת תקליטים.‬
‫מצאו את התקליט הזה במכונה.‬
‫אז מה?‬
‫אז בהתחלה הוא לא היה במכונה.‬
‫לא משנה למה האנשים בפאב רוצים להאזין,‬
‫במוקדם או במאוחר, כל התקליטים הופכים לתקליט הזה.‬
‫אפשר לומר שזה... נס.‬
‫אז חשבתי לקפוץ לשם‬
‫ולחקור.‬
‫מקובל עליי. מתי הרכבת שלך יוצאת?‬
‫האמת שחשבתי לנסוע במכונית.‬
‫- איזו מכונית? - המכונית שלנו.‬
‫אין לנו מכונית.‬
‫בטח שיש לנו.‬
‫נכון שהיא יפהפייה?‬
‫הבנטלי היא המכונית שלי.‬
‫כן, טכנית, כמו שחנות הספרים היא טכנית החנות שלי.‬
‫אבל שנינו עושים בה שימוש רב, לא כך?‬
‫לא תוכל לנהוג בבנטלי שלי.‬
‫דווקא כן. יש לי רישיון.‬
‫כן, עברתי את מבחן הנהיגה לפני 90 שנה.‬
‫בכלל לא הייתה דרישה להיבחן, אבל התעקשתי.‬
‫- לא. - אל תדאג.‬
‫- אני אהיה זהיר מאוד. - לא!‬
‫ובזמן שלא אהיה פה, תוכל להשגיח על חנות הספרים.‬
‫ועל גבריאל.‬
‫כן?‬
‫"זה קרה ביום שבו סבתי התפוצצה."‬
‫"אמת המקובלת על כולם‬
‫"היא שרווק בעל רכוש גדול‬
‫"מן הסתם חש מחסור ברעיה."‬
‫מה שזה לא יהיה.‬
‫בראשית זה היה יום יפה.‬
‫"זה היה יום יפה."‬
‫זה כבר יותר טוב.‬
‫כן, הייתה לי תחושה שישלחו אותך.‬
‫טוב...‬
‫אני מוכן ללכת.‬
‫ללכת לאן?‬
‫לגיהינום.‬
‫אני לא לוקח אותך לגיהינום, מלאך.‬
‫למה לא?‬
‫לא נראה לי שתאהב את המקום.‬
‫אבל אתה מוכרח.‬
‫אני כמוך עכשיו.‬
‫שד.‬
‫סליחה.‬
‫אתה חושב שאתה שד?‬
‫עם התלתלים האלה... וההליכה המדודה...‬
‫אני מלאך שנפל.‬
‫שיקרתי...‬
‫כדי לחבל ברצון אלוהים.‬
‫כן, זה נכון, אבל...‬
‫אני לא אספר לאף אחד.‬
‫ואתה?‬
‫יופי. שום דבר לא צריך להשתנות, נכון?‬
‫אבל מה אני?‬
‫אתה בסך הכול מלאך‬
‫שמשתף פעולה עם גן עדן עד גבול יכולתו.‬
‫זה נשמע...‬
‫בודד?‬
‫כן.‬
‫אבל אמרת שזה לא.‬
‫אני שד.‬
‫שיקרתי.‬
‫תרגום כתוביות: אור גסנר‬
‫בקרת כתוביות: דניאל מגון‬